1027 



endast i denna omständighet bör söka grunden till den mindre utvecklingen 

 af deras fenor. Härför talar också tydligen beskaffenheten af deras hand- 

 lofvar, äfvensom det förhållandet, att epiphyserne på öfverarmbenet och 

 båda underarmbenen, enligt benägen uppgift af Dokt. J. Koren, icke äro 

 sammansmälta med sina tillhörande ben. I det föregående hafva vi haft 

 ständiga exempel på individuella variationer hos hvaldjuren uti kotornas 

 och ref benens antal, och det synes deraf, att en eller annan kota och ett 

 eller annat refben mera eller mindre icke kan läggas till grund för någon 

 artskilnad. I överensstämmelse med Eschricht, Steenstrup , Reinhardt 

 och J. E. Gray antaga vi emellertid, att de till våra och Europas kuster 

 gränsande haf hysa ännu en art, och vi antaga, att de i Bergens museum 

 förvarade skeletterna icke höra till denne. — I afseende på den nu ifråga- 

 varande artens benämning, synes oss det af La Cepéde gifna namnet gla- 

 diator för den kunna bibehållas, då det redan åtskilliga gånger, innan Gray 

 gaf namnet stenorhyncha , sålunda blifvit tillämpadt, samt tillkommer den 

 äldre hanen. 



Beshr. Den gamle hanens kroppslängd stiger till 24 å 25 

 fot; och honan är sannolikt i allmänhet något mindre. Kroppens 

 form är undersätsig, och antyder styrka; och något bakom 

 bröstfenorna är dess omkrets större än hälften af dess längd. 

 Bakom ryggfenan afsmalnar den betydligt bakåt, och är, betraktad 

 ofvan- eller underifrån närmare stjertfenan starkt hoptryckt, med 

 en skarp långsgående kant ofvan och undertill. Betraktadt frän 

 sidan , är hufvudet trubbigt och kort tillspetsadt, derigenom att 

 dess öfre profilkontur från pannan sänker sig starkt nedåt till 

 nosspetsen, och ett stycke bakom denne är grundt konkav. Dess 

 undre profilkontur är jemnt konvex , och öfverkäken räcker något 

 litet framom den undre. Betraktad ofvan- eller underifrån är 

 nosen mera tillspetsad. Näsöppningen är något längre tillbaka 

 än ögonen. Afståndet mellan ögat och den lille öronöppningen 

 är ungefär lika med V12 a ^ kroppslängden. Ögonen äro mycket 

 små, och hafva sitt läge ofvan och något litet längre tillbaka 

 än munvinklarne. Bröstfenorna hafva sitt läge strax bakom slutet 

 af den främste J / 4 af kroppslängden, och ryggfenan är belägen 

 ungefär på midten af densamme. De förra äro stora, breda och 

 trubbiga, och vid spetsen snedt och tvärt afrundade J ). Hos ha- 



1) Den af v. Friesen beskrifna, i zoologiska Riksmuseum i Stockholm 

 förvarade unga honan företer i afseende på bröstfenornas form, märkligt 

 nog, mera öfverensstämmelse med den gamle hanen än med den något 

 äldre honan, sådan denna af Schlegel bilfvit af bildad, ehuru de uti sin 

 längd närmast öfverensstämma med denna sednares. Denna omständighet, 

 förenad med den, att de båda hanar, hvars skeletter förvaras i Bergens 

 museum, uti bröstfenornas form ganska nära öfverensstämma med den 



