1028 



narne äro de större än hos honorna, och hos de äldre äro de 

 bredare än hos de yngre. Hos den äldre hanen utgör deras 

 längd mellan Y / 5 och Ve a ^ kroppslängden, och hos den äldre 

 honan omkring y 8 af densamme. Hos den yngre honan utgör 

 denna längd närmare 1 / 9 af kroppslängden, och hos den yngre 

 hanen omkring Ve a ^ densamme. De äro hos den äldre hanen 

 af en långsträckt oval form , med den främre kanten något bug- 

 tig, och med spetsen ganska bred, och deras största bredd är 

 ungefär 3 / 4 af deras längd. Kyggfenan hos den äldre hanen har 

 en höjd af omkring 4 fot, och denne höjd innebålles i kropps- 

 längden 5 — 6 gånger. Den har hos honom höjden större än 

 basens längd, och dess främre kant är föga konvex, och den 

 bakre obetydligt konkav. Hos den äldre honan utgör dess höjd 

 ungefär 1 / 8 af kroppslängden, och den är knappt större än ba- 

 sens längd , och dess främre kant är mera konvex, och dess bakre 

 mera konkav; och med henne äro de yngre hanarne i det närma- 

 ste öfverensstämmande i dessa afseenden Hos den unga honan 

 utgör dess höjd föga mera än Vi 2 a f kroppslängden. Stjertfenans 

 bredd utgör hos den äldre mellan V3 ocn V 4 af kroppslängden, 

 och hos den yngre mellan */ 4 och Va a f densamme. — Färgen 

 är ofvan svart och under elfenbenshvit, och den förre färgen har 

 en vidsträcktare utbredning än den sednare, och mellan båda 

 fårgerne är en skarp gräns. Den hvite färgen bekläder hela 

 underkäken, och de ytterste kanterne af den öfre, och sträcker 

 sig upp på sidorna af hufvudet något högre än munvinklarne. 

 Bakåt sänker den sig här, och har en nästan vertical gräns 

 framom basen af bröstfenorna. Bakom och ofvan hvartdera ögat 

 bildar denne färg en aflång, fram- och baktill tillspetsad fläck. 



Schlegelska honan, enligt den teckning öfver deras bröstfenor, som Doktor 

 Koken benäget meddelat oss, tycktes oss till en början tala för den af oss 

 förut antagna artskilnaden mellan den af S. Nilsson beskrifne gamle hanen 

 och den Schlegelska honan, och följaktligen äfven för artskilnad mellan 

 nämnda unga hona och den Schlegelska. Vi äro emellertid öfvertygade, att 

 dessa fenor under tillväxten undergå betydliga formförändringar, och att 

 man derföre icke kan lägga synnerlig vigt på deras form såsom artkarakter. 

 Derjemte synas oss de af Schlegel gifna teckningarne icke vara fullt till- 

 förlitliga, emedan de icke äro fullt öfverensstämmande med hvarandra. 

 Den å 7:de taflan af honom gifne figuren visar bröstfenorna bredare vid 

 spetsen, och följaktligen mera öfverensstämmande med zoolog. Riksmusei 

 exemplar, än de äro på den å tafl. 8 gifne figuren öfver samma djur. 



1) Den, som först yttrat en förmodan om denna könsskilnad, är S. 

 Nilsson (Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. , pag. 606). 



