1032 



7 9 /io t. Till sin form öfverensstämmer craniet fullkomligt med 

 de af J. E. Gray uti Proceed. of the Zool. Soc. of Lond. 1870, 

 pag. 72 & 74 lemnade af bildningarne (fig. 1 & 3) , af craniet af 

 Orca stenorhyncha Gray, som enligt ofvanstående synonymi är 

 identisk med O. gladiator. Det venstra mellankäksbenet berör 

 icke näsbenet. Tänderna äro 12 å hvardera sidan i öfre och undre 

 käken, utan inberäkning af det l:sta lilla parets. Kotorna äro 54, 

 och af dessa äro 12 bröstkotor, 10 ländkotor, och 25 stjertkotor. 

 Af halskotorna äro de 4 första sammanvuxna med både sina 

 kroppar och sina neuralbågar, och de 3:ne sista fria med båda- 

 dera. Den sista stjertkotan är bakåt tillspetsad, och nästan ko- 

 nisk, samt synes vara bildad af 2:ne sammanvuxna, af hvilka 

 den bakersta varit ytterst liten. Skulderbladet har sitt främre 

 öfre hörn afskuret. Ena bäckenbenet är 5 9 /io t. långt i rät linia, 

 framtill något böjdt åt sidan samt med en liten knapp, och 

 baktill helt obetydligt böjdt, och der temligen tjockt, och dess 

 störste bredd derstädes 9 /io ^ ^ ess f° rm öfverensstämmer i det 

 allra närmaste med den af Eschricht l ) lemnade afbildningen af 

 bäckenbenen af en yngre hona, med undantag deraf att det är 

 något mera utbildadt. 



Tänderna äro stora, något hoptryckta i transversell rikt- 

 ning , och vid spetsen mer eller mindre böjda inåt. Deras krona 

 har emalj, och deras rot är i yngre åldern öppen. De äro 12—13 

 å hvardera sidan i båda käkarne, och derjemte ett par mycket 

 små (endast omkr. 3 /io t. långa) längst fram i käkarne belägna, 

 och lätt utfallande tänder, som tillfölje af sitt läge i mellan- 

 käksbenen kunna betraktas såsom framtänder. Dessa sednares 

 rot sluter sig tidigt. Yi högre ålder äro tänderna starkt afnötta 

 och trubbiga. Eljest äro de spetsiga, och gripa in mellan hvar- 

 andra. Till den vida störste delen af sin längd äro de dolda i 

 tandköttet och i alveolerna. Dessa sednare äro i allmänhet icke 

 slutna. 



Späckhuggaren är sannolikt icke så sällsynt i hafvet vid 

 våra vestra kuster, som den derstädes sällan erhålles. Våra of- 

 fentliga zoologiska museer i Stockholm, Upsala, Lund och Göte- 

 borg förvara åtskilliga mer eller mindre fullständiga lemningar 

 af denna delfinart , som erhållits från de Sverige omgifvande haf- 

 ven. Uti slutet af Mars 1851 strandade en gammal hane, enligt 

 hvad redan ofvan blifvit anfördt, vid hafskusten i närheten af 



1) Overs. över det K. Danske Vid. Selsk. Forh. 1862, pag. 247. 



