1033 



Konneby i Blekinge, och det fullständiga skelettet af detta in- 

 divid finnes uti Universitetets i Lund zoologiska museum *). I 

 Augusti 1865 fanns ett individ, förmodligen hona, flytande dödt 

 i Östersjön i närheten af Bornholm, samt togs i släp efter ett 

 fartyg till Gotland, der det blef afspäckadt, och sedermera af 

 Filos. Dokt. L. Kolmodin skeletteradt , och dess skelett derefter 

 af honom föräradt till härvarande Universitets zoologiska museum, 

 der det förvaras. Den 18 December 1868 strandade en mycket 

 ung hane af denne art i närheten af Lysekil i Bohuslän, och det 

 fullständiga skelettet af detta individ äfvensom den uppstoppade 

 huden, m. m. förvaras i Göteborgs museum 2 ). I början af De- 

 cember 1871 strandade en ung hona af densamme i Bohusläns 

 skärgård, och dess fullständiga skelett och uppstoppade hud m. m. 

 förvaras i zoologiska Biksmuseum i Stockholm 3 ). Oftare före- 

 kommer den i hafvet utanför Norges kuster, isynnerhet de vestra 

 och nordliga, hvarest den är allmänt känd under namnen Stour- 

 Vagn, St our- Henning, Stour-Hynning (den gamle hanen), samt 

 Vagnhund och Qvalhund, ehuru det möjligen äfven är den föl- 

 jande arten som afses med dessa namn; och dess rofgiriga natur 

 är för alla väl bekant. Den förekommer ofta i smärre skaror, 

 och man har i Norge åtskilliga exempel på att dylika skaror 

 blifvit drifna eller skrämda mot land, så att de der strandat. 

 Under vintren 1860, då de 2:ne i Bergens museum i Norge för- 

 varade skeletterna erhöllos, hade en flock af 12 stycken blifvit 

 drifna på land der i grannskapet. Framl. Dokt. A. Boeck har 

 i bref benäget meddelat oss, att i October 1871 en flock af 30 

 strandade vid Langesnaes i Yesteraalen i Norge; och ett skelett 

 af en hona af dessa erhölls till Universitetets i Christiania zoo- 

 tomiska museum. Enligt densamme skall den hvarje år infinna 

 sig vid storsillfisket. Den förekommer dessutom i Ishafvet, och 

 är vid Grönland känd under namn af ArdluJc och ArdlurJcsoaJc. 

 Den går långt ned åt söder, och visar sig icke så sällan vid 

 England och Frankrike , och går t. o. m. in i Medelhafvet. Den 

 är beryktad för sin glupskhet, och den anfaller och dödar ofta 



1) S. Nilsson: Föredr. vid Skand. naturforskaremötet i Stockh. 1851; 

 förh. pag. 55. 



2) A. W. Malm: Hvaldj. i Sveriges museer år 1869; K. Sv. Vet.Ak:s 

 Handl.. ny f., Bd. 9, N:o 2, pag. 79. 



3) O. v. Fbiesen: Anteckn. ang. en Orca, som anträffats vid Bohus- 

 länska kusten i December 1871; Öfvers. af K.VetAbs Förh. 1872, N:o 10. 



