1050 



liypapophysialutskott , och blott en köl såsom en antydning der- 

 till å undre sidan baktill. — Kefbenen af lista paret äro korta, 

 och mycket bredare än de af följande paret. Costce verce äro 



5 par, men 6:te och 7:de paren tyckas hafva varit fästade vid 

 ett brosk bakom den siste leden af bröstbenet. Detta ben be- 

 står af 3:ne leder, och den förste leden, eller nianubrium, är i 

 framkanten konkav, och å hvardera sidan försedd med ett stort, 

 bakåt böjdt utskott. 



Extremiteterna : Skulderbladet har det främre öfre hör- 

 net afskuret och med kanten något litet konkav. Baktill är der 

 å dess yttre sida en hög och skarp vertical rygg, eller spina 

 posterior. Carpalbenen äro 5, och fingrarna äro 5. lista fing- 

 ret har 1—2 phalanger; 2:dra Dio 10 Dio; 3:dje Dio 6 D:o 

 på ena och 5 på andra sidan; och 5:te Dio har en ytterst liten 

 Dio, allt med undantag af metacarpalbenen. 5:te fingrets me- 

 tacarpalben är rudimentärt. 



Tänderna äro små , samt något vexlande uti antalet mel- 

 lan 30 och 34 å hvardera sidan af den öfre, och mellan 30 

 och 36 å Dio Dio af den undre käken, och utom dessa äro der, 

 enligt H. Rasch, längst fram i käkarne å hvardera sidan 3 till 



6 löst i gommen sittande och mycket små tänder, som dock 

 stundom till stor del torde vara affallna. 



Ehuru hvitsidingen , enligt benägen uppgift af R. Collett, 

 är en af de allmännaste delfin-arterne vid Norges kuster, både 

 de södra och vestra , och der har fått ett eget namn , af hvilket 

 vi bildat dess Svenska, så känna vi icke, att den mera än en 

 enda gång blifvit iakttagen vid någon Svensk kust. Ett exemplar 

 erhölls under October 1870 i grannskapet af Fjellbacka, och 

 dess skelett blef inköpt till Upsala Universitets zoologiska mu- 

 seum, der det förvaras. Vid kusterna af Norge visar den sig 

 sällskaplig, och den förekommer vanligen i större eller mindre 

 flockar. Någon gång går der in i fjordarne. Under somma- 

 ren 1842 togos 22 individer af den på en gång inne i Chri- 

 stiania- Fjorden i närheten af Dröbak, och det var genom denna 

 fångst som Prof. H. Rasch erhöll materialet till sin beskrifning 

 af Delphinus leucopleurus. Den förekommer för öfrigt i norre 

 Atlantiske Oceanen, och har erhållits vid Färöarne och Orkney- 

 öarne, och enligt J. E. Gray äfven vid Grönland. 



