57 



ny vægge (der stilles lodret på udvidelsesretningen) bliver 

 tilnærmelsesvis verticale, aldrig convergerende. Hvis ud- 

 videlsesretningen var fuldstændig horizontal, vilde de ny 

 vægge stilles fuldstændig verticalt, hvilket dog aldrig 

 finder sted, idet to på hinanden følgende vægge — skønt 

 ikke convergerende — altid bøjer noget sammen for- 

 ueden. Ved topcellens virksomhed dannes et hult cel- 

 lelegeme, en kappe (kugleflade!, dannet af 4 — n celle- 

 rækker i 1 cellelag. 



Randceller : 



Til de 5 former af topceller svarer tre former af rand- 

 celler. Ved randvæxten udvikles en hel række randceller i 

 fælledsskab; enhver randcelle kan derfor selvfølgelig kun ud- 

 vide sig højst til to forskellige sider. 



a) Randcelle af 1ste grad: Udvidelsen sker kun i 1 

 retning, der tilnærmelsesvis er lodret på tangenten til 

 det punkt i periferien, hvor randcellen er stillet; da hver 

 ny cellevæg er lodret på den forudgående udvidelses ret- 

 ning, afskæres der kun segmenter i 1 retning, nemlig 

 bagtil; to på hinanden følgende vægge er paralelle. Ved 

 en række randceller af 1ste grad dannes en solid celle- 

 flade, dannet af 1 eneste cellelag. (Tversnit fig. 43ti — 

 45t<>— 47ts). 



b) Randcelle af 2den grad: Udvidelsen sker skråt ud- 

 adgående, vexelvis til 2 sider; derfor afskæres også seg- 

 menter vexelvis til 2 sider; to på hinanden følgende cel- 

 levægge convergerer. Ved en hel række randceller af 

 2den grad dannes en solid celleflade, bestående af 2 

 cellelag. (Tversnit figur 44ti— 46t.— 48ta). 



c) Randcelle af 3 die grad: Udvidelsen skex vexelvis 

 til 2 sider, men i tilnærmelsesvis horizontal retning o: 

 denne falder tilnærmelsesvis sammen med tangenten til 

 det punkt i periferien, hvor randcellen er stillet. Rand- 

 cellen afskærer segmenter vexelvis til 2 sider ved vægge, 

 der ikke convergerer, men altid er bøjede noget sammen 



