60 



stemmes derved, at pleromets randcelle standser tidlig 

 i væxten, mens dermatogenets randcelle slår over fra 

 højere til lavere grad. 



2. 



L øv bl a det hos Rum ex Ae et o sa. Hvad jeg kan op- 

 lyse om dette blads anatomiske udvikling er følgende 1 ): 



Top væxt: Længdesnit gennem væxtspidsen af meget 

 unge blade, der endnu voxer i spidsen, længdesnit, der til- 

 lige føres gennem stængelens centrale axe, viser os bladets 

 væxtspidse dannet af en indre plerommasse , omsluttet af 2 

 kapper (dermatogen og 1 periblem); pleromet løber foroven 

 ud i en kort cellerække. Hvorvidt nu hvert af disse væxt- 

 spidsens 3 elementer udvikles ved sin topcelle kan jeg intet 

 oplyse om; ja jeg har ikke engang vidst at kontrollere nøj- 

 agtig, hvorvidt et vist snit er ført nøjagtig gennem midten 

 eller ej, eftersom dels væxtspidsen er temmelig bred, dels 

 flere paralelle længdesnit giver væsentlig det samme billede. 

 Kun én ting lades vi ikke i tvivl om ved at betragte de nye 

 cellevægges stilling og hele optræden, nemlig, at bladet vir- 

 kelig har spidsevæxt. Det af bladets væxtpunkt udskilte 

 væv — navnlig pleromet — formerer sig livlig ved inter- 

 calær væxt. Dermatogenets kappe deler sig vedblivende alene 

 ved radiale delinger o: danner vedblivende 1 eneste cel- 

 lelag. Periblemets kappe deler sig en lang tid ligesom der- 

 matogenet alene ved radiale delinger; først et betydeligt stykke 

 fra væxtpunktet optræder — meget sparsomt — • de første 

 tangentiale delinger i periblemet og det ingenlunde i hele 

 omkredsen , men foreløbig alene umiddelbart under bladets 

 kraftige midtnerve (tversnit) ! I pleromet derimod optræder 

 såvel radiale som tangentiale delinger meget nær ved væxt- 

 punktet; et stykke nedenfor begynder den første karbundt- 

 dannelse (procambinm). Den kraftige udvikling, bladets me- 

 diane parti opnår, skyldes næsten udelukkende pleromets væxt. 



') Hvad bladets formudvikling angår henvises til Eichlers nøjagtige frem- 

 stilling. 



