74 



gennemløbet den hele række af udviklingsformer, der fremstilles 

 ved fig. 46, 45, 44 og 43. Jo nærmere ved bladspidsen, jo 

 tidligere slår endophyllets randcelle over fra 2den til 1ste 

 grad; i selve spidsen har vi set, hvorledes endophyllet fra 

 først til sidst udvikles ved en række randceller af 1ste grad 

 (i den allerøverste spids mangler endophyllet). 



Løvbladet. Randlinien er i den største del af bladet 

 bygget som fig. 46 viser; randvæxten er meget kortvarig; 

 ganske kort, før hele bladets randvæxt ophører, slår endo- 

 phyllets randcelle over til 1ste grad (1-få celledelinger), mens 

 derraatogenets randcelle går over til 2den grad og endnu 

 fortsætter væxten selvstændig en meget kort tid (overgang 

 fra fig. 46—44). 



Forholdet mellem bladets topvæxt og randvæxt: For 

 dermatogenets vedkommende møder forsøget på at forstå for- 

 holdet mellem topvæxten og randvæxten ingen alvorlig van- 

 skelighed. Ved at sammenholde de facta, hvoraf jeg har 

 givet en fremstilling, med den regelmæssige anordning af der- 

 matogencellerne, der findes på det meget unge blad (ens for 

 knopskæl og løvblade) samt de nye cellevægges optræden, 

 bliver vi istand til at give et tilnærmelsesvis rigtigt billede 

 af hint forhold. Et sådant billede har jeg givet i den ske- 

 matiske figur 42, hvor alle intercalate delinger er udeladte; 

 t er dermatogenets topcelle; a, b og c er tre segmentceller, af- 



