32 



former, skal jeg hertil føje en ganske kort oversigt over 

 den anatomiske bygning af fnokken hos en mængde andre 

 kurvblomster, jeg i den henseende har undersøgt. 



I det hele har jeg anatomisk gennemgået — af kurv- 

 blomster med hår, fer eller børsteformig fnok — 51 arter, 

 fordelte på 33 slægter. 



Idet jeg nu ordner de forskellige slægter og arter i 

 grupper, må jeg bestemt bemærke, at der ingensteds findes 

 nogen skarp grænse mellem disse. Jeg har for enkelte arters 

 vedkommende påvist, hvorledes der i samme blomst findes en 

 ikke ubetydelig forskel mellem udviklingen af de svageste og 

 udviklingen af de kraftigste fnokstråler, — en kløft, der imid- 

 lertid udjævnes ved de talrigste overgange. Men en sådan 

 forskel mellem svage og kraftige stråler findes i enhver 

 blomst hos enhver art (især dog, hvor fnokken består af 

 flere kredse!), hos nogle meget udpræget, hos andre svagt; 

 det vilde derfor være muligt at fremstille alle tænkelige over- 

 gange fra fnokken på det laveste til fnokken på det højeste 

 udviklingstrin. 



Ved grupperingen tager jeg kun hensyn til de væsent- 

 ligste forskelligheder i udviklingen ; mangfoldigt, som der ellers 

 kunde være at bemærke ved den enkelte arts fnok — f. ex. 

 cellernes relative tykvæggethed, cellestrækning, vingedannelse 

 o.s.v. — forbigår jeg her, da det ikke interesserer os i denne 

 sammenhæng. Senere skal jeg også tage disse forhold i be- 

 tragtning. 



Hvad rækkefølgen i den enkelte gruppe angår, har jeg 

 mest taget hensyn til det udviklingstrin, hvorpå det indre 

 bladvæv står i den enkelte arts fnok, således at jeg har 

 stillet fnokformerne med det kraftigst uddannede endophyl 

 øverst o. s. v. ; dog har jeg ikke gennemført dette fuld- 

 stændig : 



