27 



Endnu skal jeg omtale en ejendommelighed ved fnokken 

 hos disse sidste slægter, som kræver opmærksomhed. 



Udviklingen af den terminale hårdannelse er som hos 

 Sonchus. Men hvad er igrunden den forskel , der indtræder 

 i den ydre topcelles voxemåde ved overgangen til hårdannel- 

 sen? Let forståeligt ved betragtning af de to skematiske 

 figurer: 37 a og b (hvor y = ydre topcelle, i = indre top- 

 celle og endelig tallene 1, 2 og 

 3 o. s.v. betegner de på hinan- 

 den følgende delinger ved nye 

 cellevægge). Det vil let ses, at 

 den ydre topcelle, der før indre 

 topcelle standsede sin væxt(37 a) 

 — afskar segmenter vexelvis til / % \ 

 forskellige (4) sider ved celle- 

 vægge, der ikke convergerede (3 og 4) og derved dannede et 

 enkelt cellelag, der som et *ÖtQpa« (en hud) omsluttede en- 

 dophyllet, — det vil let ses, siger jeg, at denne ydre topcelle, 

 idet den fortsætter væxten også efter at den indre topcelle 

 har afsluttet sin væxt, nødvendigvis må ophøre at danne cel- 

 ler, der ordne sig efter en flade, men tvinges til at danne et 

 hårlignende legeme (37 b) , idet de nye cellevægge må con- 

 vergere. Hos Sonchus og alle slægter med en lignende fnok 

 vil ydre topcelle umiddelbart før overgangen (kendes ved 

 tversnit på, at endophyllet bliver ydest svagt, fig. 35 b 

 og fig. 27 d) afskære segmenter i 4 retninger; det samme 

 er tilfældet umiddelbart efter overgangen. Ved den føl- 

 gende væxt slår ydre topcelle hos de fleste slægter (ikke 

 alle og ikke engang konstant i samme blomst) over til at af- 

 skære segmenter, først i tre, senere i to retninger. Men i 

 mange tnokstråler hos Lactuca, enkelte hos Taraxacum > Ci- 

 neraria o. a. er den ydre topcelles væxtforandringer ikke af- 

 sluttede hermed. Efterhånden vil væggenes stilling gå over 

 til at blive fuldstændig horizontal (i begyndelsen endnu en 

 smule skråstillede, vexelvis til forskellige sider; fig. 38 b; 



