26 



dog — hvor er grænsen, der vil udelukke denne fnokform fra 

 at stå i række med de andre? Også udviklingen af flercel- 

 lede, laterale hårdannelser er hos de nævnte slægter meget 

 livlig; men ikke engang her lærer vi, der nys betragtede 

 fnokken hos Sonchus og Antennaria noget synderlig nyt. Som 

 før bemærket udvikles slige laterale hårdannelser kun fra den 

 del af bladet, der indeholder endophyl; jo svagere derfor 

 denne del af bladet bliver — desto dybere et udspring vil de 

 laterale hårdannelser tage; — også heri ser vi en overgang 

 ved at gå fra Sonchus til Antennaria, herfra til Senecio, herfra 

 til Lactuca og herfra endelig til Cineraria. At man hos disse 

 sidste slægter hidtil ganske har — synes det — overset denne 

 udvikling af lateralhår (kun forskellige fra terminalhåret ved at 

 være mindre kraftige), er da ikke forunderligt; derimod er det 

 meget forunderligt, at man har kunnet overse det hos Sonchus 

 og Antennaria, hvor forholdet dog er så tydeligt, at det endog 

 kan iagttages med blotte eje. løvrigt er udviklingen af la- 

 terale hårdannelser forskellig (dels for fnokstråler i samme 

 blomst, dels) for fnokstråler hos forskellige arter i samme 

 slægt. Vi tager som exempel Senecio. Hos Senecio aquati- 

 cus Huds. og S. paludosus L. er den laterale hårudvikling 

 svag eller nul; hos S. viscosus L. og tildels hos S. vulgaris 

 L. er hårudviklingen meget livlig. Hos S. silvaticus L. kan 

 forholdet lettest iagttages, fordi der her findes en større for- 

 skel mellem de laterale og terminale hårdannelsers kraftighed 

 (fig. 35 h viser en kraftig fnokstråle hos Senecio silvaticus 

 med dens hårdannelser). Som hos Senecio viscosus er for- 

 holdet omtrent hos Taraxacum, Lactuca og Cineraria, dog 

 er det vanskeligere at eftervise her 1 ). 



') Jeg skylder sandheden at tilføje, at hos de sidst nævnte slægter er for- 

 holdet mellem de celledelinger, der betinger udviklingen af det terminale 

 og de laterale hårdannelser, ikke blevet mig fuldstændig klart, dog kan det 

 næppe være tvivl underkastet, at jo forholdet er følgende: Den derma- 

 togencelle, der ved celledeling med convergerende vægge voxer ud til den 

 terminale hårdan., afskærer først ved ikke converger, vægge celler, der 

 voxer ud til de laterale hÂrdannelser 



