23 



os billeder som fig. 32 c og d — af svagere stråler som fig. 

 32 a og b. Dette er nok til at vise os, at udviklingen af 

 fnokken hos Tussilago Farfara sker gennem nøjagtig de samme 

 celledelinger som udviklingen af fnokken hos Sonchus arvensis 

 og Cirsium arvense (sammenlign fig. 32 d med fig. 4); men de 

 sekundære delinger følger endnu langsommere efter end til- 

 fældet var hos Sonchus arvensis. Derfor består i de kraftige 

 fnokstrålers øverste halvdel endophyllet kun af en enkelt række 

 celler (initialcellen den øverste); alene i fnokkens nederste 

 del optræder sekundære delinger, og det endda kun de aller- 

 første. I de svageste stråler derimod dannes hele endophyllet 

 — lige fra fnokkens grund til dens spidse — kun af en enkelt 

 cellerække. 



Det amicale væxtpunkts to elementer (indre og ydre top- 

 celle) ophører (som hos Cirsium), såvidt jeg har iagttaget, med 

 deres celledelinger samtidig; fnokken hos Tuss. Farf, synes 

 derfor ikke at bære nogen terminal, flercellet hårdannelse 

 som fnokken hos Sonchus. Ligeså lidt udvikles her nogen 

 »vinge«. 



b. I fnokken hos Aster Trifolium har endophyllet næsten 

 samme udvikling som i fnokken hos foregående eller blot 

 noget svagere (fig. 33 a og b er tversnit af fnokkens basis, 

 c og d tversnit gennem midten; e tversnit gennem den aller- 

 øverste spidse). Det indre bladvæv standser sin væxt noget 

 før dermatogenet, der som hos Sonchus voxer ud til et kort, 

 flercellet hårformigt legeme. 



Hvad der imidlertid særlig karakteriserer^ fnokken hos 



Aster Trip. er dens ejendommelige vingedannelse. Denne ud- 

 vikles nemlig ikke som hos Sonchus og overhoved de fleste 

 kurvbl., hos hvilke vingedan. forekommer, ved skævt stillede 



33 



» 



