13 



af de ældre vægge. Som følge af topcellens form og voxe- 

 måde er overhudscellerne på den ved apical væxt sig ud- 

 viklende unge fnokstråle lige under dennes spidse stillede 

 nogenlunde regelmæssig ud til 4 sider (tversnit tig. 1 a). 

 Meget snart — især i begyndelsen sker dette hurtig — op- 

 træder dog verticale (senere også horizontale) — radiale de- 

 linger; derfor vil ethvert tversnit, taget noget længere nede 

 end netop under spidsen, vise os et større antal af overhuds- 

 celler end fire (fig. 1 b). 



Vi finder altså bestemt fnokkens overhud udvikle sig ved 

 en enkelt topstillet celle (ydre topcelle). Men at nu ved 

 fnokkens første begyndelse — ligesom hine nærmeste peri- 

 blemceller skyder sig ud samtidig med hin ene periblemcelle, 

 der bliver til indre topcelle — også de nærmeste dermatogen- 

 celler kommer i bevægelse, ja endog deler sig, er utvivlsomt 

 (angående dette henvises til afhandlingens slutning). 



c. Fnokken voxer altså i længde ved et apicalt væxt- 

 punkt, bestående af 1 indre topcelle og 1 ydre topcelle. 

 Denne længdevæxt (fig. 18 a— d) 1 ) går så hurtig for sig, at 

 fnokken snart indhenter den langsommere voxende krone. 

 Såsnart det sker, bøjer fnokstrålen sin spidse indad og læg- 

 ger den fast hen ovenpå kronen. Fra nu af sker der følgende 

 forandringer med væxten : a) Det apicale væxtpunkt ophører 

 med sin virksomhed, idet både indre og ydre topcelle ophører 

 med væxten samtidig; b) ydre topcelle forlænger sig noget, 

 idet den danner et kort, men kraftigt 1 cellet hår (terminal- 

 håret). Strax følger dermatogencellerne nedenunder spidsen 

 efter, udviklende i nedstigende orden 1 cellede lateralhår; — 

 således lige til fnokkens grund. Fnokkens bøjede spids ud- 

 vikler hår både på over- og undersiden samt langs side- 



1 ) Ved den følgeTide skildring er der knn taget hensyn til de inderste o: 

 ældste og kraftigste fn oks s tral er ; — de senere udviklede, svagere stråler 

 har en derfra noget forskellig udvikling, dog kun forskellig i mindre 

 væsentlige punkter. Lejlighedsvis skal jeg bemærke, at spidsen afrig 19 

 samt fig. IS e ikke er fuldkommen naturtro. 



