8 



Cellernes længde og form er omtrent overensstemmende 

 med længden og formen af de overhudsceller , der ligger på 

 samme højde, blot mere rummelige. Også cellevæggenes 

 tykkelseforhold er nogenlunde tilsvarende , kun forskellig ved 

 følgende : grundvævets fortykkede cellevægge har store, ejen- 

 dommelige porekanaler, der, sete forfra, viser sig som tver- 

 spalter; endvidere bliver i fnokkens nederste grund kun en- 

 kelte af grundvævets celler meget stærkt fortykkede, nemlig 

 kun de, der ligger på den side af fnokken, der vender udad. 

 Ved frugtmodningen, når fnokkens cellevægge fortørres, vil 

 dette væv af korte meget tykvæggede celler i den ydre side 

 af fnokgrunden trække sig stærkere sammen end de svagere 

 fortykkede celler i den indadvendte side; herved bevirkes, at 

 fnokstrålen ved sin grund bøjer sig udad. Endnu mærker vi 

 os de i cellevæggene dannede intercellularrum. Kar bundtet 

 dannes af meget smalle og — i foriiold til bredden — meget 

 lange celler med tynde vægge uden porekanaler eller inter- 

 cellularrum. Nedadtil aftager de i længde, men tyndvæggede 

 er de også her. De korte vægge er som ved de to fore- 

 gående celleformer tilnærmelsesvis horizontale. Denne celle- 

 form ligner den, man andetsteds har benævnt: cambiform. 



Af det hidtil udviklede kan vi uddrage følgende resul- 

 tater : 



1. Den enkelte fnokstråle 1 ) er sammensat af 3 bestanddel 

 der hver har sine ejendommelige karakterer : 



a. En ydre omsluttende kappe (overhud), dannet af et 

 enkelt lag celler, der deler sig ved radialt stillede 

 vægge, så at det af dem dannede væv altid kun 

 udvider sig efter fladen. 



ß. Et indre omsluttende væv (grundvæv) med rumme- 

 lige, uregelmæssig ordnede celler, der deler sig både 

 radialt og tangentialt, samt hvis vægge i udviklet 

 tilstand besidder intercellularrum og porekanaler. 



y. Et indre, næsten centralt væv (karbundt), hvis meget 



') 6trængt taget dog kun den nederste del af fnokken. 



