82 



gerne, udvikles ved 1 række randceller af. 1ste eller 

 2den grad. 



3. Randlinien kan gå over fra højere til lavere udviklings- 

 form, en overgang, der nærmere er bestemt derved, at 

 randcellen går over fra højere til lavere grad. Også det 

 apicale væxtpunkt kan gå over fra højere til lavere ud- 

 viklingsform, uden at jeg dog her kan gøre nøje rede for 

 overgangene. 



4. Ved hine overgange reduceres bladets endophyl (navnlig 

 pleromet); denne reduction begynder ved bladets peri- 

 feri (dels apicalt, dels lateralt) og skrider derfra indad 

 og nedad. Reductionen er = nul i de kurvdækblade, 

 der er nærmest ved løvbladene, kraftigst i de inderste 

 kurvdækblade. 



5. Spidsen af de inderste kurvdækblade har en bygning og 

 udvikling, der i alle væsentlige henseender er analog 

 med udviklingen af bægeret hos Cirsivm, endog i den 

 grad, at udv. følger det samme celledelingsschema, lige- 

 som og den samme celle (d fig. 4! , der i bægeret ud- 

 vikler karbundtet, her danner et rudimentært karbundt. 



Hvad her er fremsat om kurvdækbladene hos Cirsium 

 arvense, kan iagttages væsentlig tilsvarende i kurvdækbla- 

 dene hos alle Compositeer; specielt skal jeg nævne : Carduus, 

 Silybum , Gnaphalium , Antennaria, Bieracium, Cineraria. 

 Hos nogle af disse går reductionen af endophyllet endnu vi- 

 dere end hos Cirsium, f. ex. hos Gnaphalium og Antennaria, 

 hos hvilke endophyllet i de indre kurvdækblade indskrænkes til 

 en ren ubetydelighed. Endelig viser anatomisk undersøgelse af 

 avnerne hos forskellige kurvbblomster, at reductionen af en- 

 dophyllet her tiltager gradvis; svagest er endophyllet i de 

 hår og børsteformige avner f. ex. hos Civsium, i hvis avner 

 endophyllets udvikling står på et trin , der omtrent svarer 

 til udviklingen af endophyllet i bægeret hos Tussilago, Aster 

 og nærstående slægter. Dog — da mine undersøgelser her 



