89 



løvbladet hos Ceratophylhtm , i hvilket plerornet 

 standser sin topvæxt før periblemet, der, tilsidst udvik- 

 lende sig ved en topcelle af 1ste grad, atter standser i 

 topvæxten før dermatogenet, hvis topcelle, oprindelig af 

 5te grad, slår over til 4de grad for endnu under den 

 fortsatte væxt at slå over til 3die grad (sjeldnere endnu 

 til 2den og 1ste); bægeret hos mange Compositæ 

 med hårf. bæger, i hvilket undertiden et og samme 

 væxtpunkt kan antage 5 forskellige udviklingsformer, 

 gående over fra højere til lavere grad; oprindelig dannes 

 det af en ydre topcelle af 5te grad og en indre af 1ste 

 grad, tilsidst kan det bestå blot af 1 topcelle af 1ste 

 grad; — løvbladet og knopskællet hos Taxus, 

 der på sidste udviklingsstadium viser en overgang fra et 

 væxtpunkt, dannet af en ydre topcelle af 5te grad, sup- 

 pleret ved en indre topcelle af 1ste grad, til et v., dan- 

 net af 1 topcelle af 4de grad; løvbladet hos Begonia 

 fuchs i vi des, der oprindelig dannes af et pierom, om- 

 sluttet af 1 kappe (topcellen ubekendt), men under sin 

 sidste udvikling dannes af en indre topcelle af 1ste grad 

 og en ydre topcelle af 5te grad, der, efter at pleromets 

 væxt er standset, slår over til 4de grad for endnu senere 

 at kunne gå ned til 3die, 2den, ja endog 1ste grad. Til- 

 svarende overgange findes i løvbladet hos andre Bego- 

 niaceæ; endelig hos nogle Epilobier 1 ); specielt kender 

 jeg forholdet hos Epilobium hirsutum, i hvis løvblad 

 hvor væxtpunktet oprindelig dannes af et pierom, omsluttet 

 af 2 kapper; plerornet standser i topvæxten før perible- 

 met, der atter standser sin topvæxt før dermatogenetj; 

 væxtpunktet ender med at bestå af 1 topcelle af 4de 

 grad. En lignende overgang kan iagttages i løvbladet 

 hos Stellaria media] endelig turde forholdet i bæger- 

 bladet hos Trapa natans være et tilsvarende 2 ). 



') Denne hårspids hos Epilobium er først beskreven af Norman (Programme 



de l'Université pour le 1er Sem. Christiania 1857). 

 ») Magnus: Bot. Zeit. 1871, pg. 483. 



