104 



Hanstein) udviklede væv endog danne omtrent 7 /s af 

 hele bladets masse; på bladets overside kan dette 

 væv være 12 16 celler højt 1 ). Det yderste cellelag i 

 dette væv dannes almindelig af temmelig små, flade 

 celler, hvis vægge støder sammen uden intercellularrum 

 (fraregnet spalteåbningerne på bladets underside!), be- 

 sidder altså epidemis vigtigste ejendommelighed. Den 

 øvrige del af vævet består derimod af meget store saft- 

 fyldte celler (dog uden bladgrønt), hvis vægge fører — ofte 

 ret anselige — intercellularrum, celler, der ikke engang 

 er ordnede i regelmæssige cellelag. Det vilde være meget 

 upassende at regne dette uhyre væv, der har en sådan 

 natur, med til » epidermis « og derfor også ukorrekt at 

 regne hint tilsvarende cellelag hos Begonia fuchsioides 

 med til epidermis. Hvad vi her navnlig vil fastholde er 

 dette, at den yderste omsluttende kappe (dermatogen 

 Hanstein) kan dele sig tangentialt endog i den grad 

 livlig, at den danner indtil 7 /s af hele bladets masse 



0 : den yderste kappe behøver ikke just at indskrænke 

 sig til at danne epidermis alene. Tangentiale delinger i 

 den yderste omsluttende kappe er vistnok i det hele ikke 

 nær så sjeldne, som man før har antaget (foreløbig kender 

 man et sådant forhold hos en del Begoniaceæ, Gesne- 

 riacèœ, Urticaceæ, Piperaceæ). 



*) Der er, hvad det omhandlede forhold augår, megen forskel mellem arter 

 af samme slægt. Hos Begonia argyrostigma, smaragdina, Dregei o. fi. 

 bliver dermatogenet udelt o: danner umiddelbart epidermis; hos Begonia 

 manicata og fuchsioides deler dermatogenet sig i 2 cellelag både på 

 bladets over- og underside; hos Begonia Polygonatum deler dermato- 

 genet på bladets overside sig i 3 cellelag , på undersiden kun i 2 5 hos 

 Begonia peltala og hydrocotylifolia deler dermatogenet på bladets over- 

 side sig i 5 — 7 cellelag, på undersiden kun i 2. Idet hele er altså tan- 

 gentiale delinger livligst på bladets overside. Endnu skal jeg tilføje: 

 hos Columnea picta deler dermat. på bladets overside sig i 3 cellelag, 

 på undersiden bliver det udelt; hos Æschinanthus grandiflorus deler 

 dermat. på bladets overside sig i 5 - 6 cellelag, hos Peperomia Manda 



1 8 — 12, hos P. magno lice folia endog i 12—16 cellelag. Når jeg siger 

 „cellelag", er dette ikke at tage bogstavelig, da de tangentiale delinger 

 er — i samme grad livlige, i samme grad uregelrette. 



