Ill 



Jeg har tidligere i denne afhandling anvendt betegnel- 

 serne dermatogen, periblem og pierom , selvfølgelig fordi jeg 



nu tillige ser, at ikke blot karbundtdannelse, men overhoved alle tangen- 

 tiale delinger kan udeblive i pleromet, der dog endnu er et pierom, 

 tvinges vi til at erkende, at det eneste væsentlige, det eneste, der absolut 

 adskiller pleromet på den ene side fra dermatogenet og periblemet på 

 den anden side, er dette: pleromet udskilles af vasxtpunktet som et solidt 

 vævsystem, dermat. og perib. derimod som kappeformige vævsystemer, 

 og det vil atter sige: en naturlig betragtning af dermat., perib. og pierom 

 i deres indbyrdes forbold fører os til det resultat , at der kun er brug 

 for de to udviklingsbegreber, hvis forhold jeg ovenfor har fremstillet. 



2. Nar vi nu betragter overgangen — hvorved et kappeformigt væv 

 går over til at blive et solidt væv — hvordan går det så her med fast- 

 holdelsen af begreberne dermatogen, periblem og pierom? (vel at mærke 

 jeg taler kun om, at fastholde dem begrebsmæssig o: med de for hvert 

 enkelt begreb gældende bestemte karakterer). Dette behøver næppe 

 nogen videre udvikling; enhver, der kan se, må Jmnne se det umulige 

 i Hansteins bestemmelser. 



3. Der gives ingen uheldigere betegnelse end ordet „en dermatogen- 

 dannelse'' ; thi den siger i virkeligheden intet, skønt den synes at sige 

 meget; når således et trichom, udviklet ved en topcelle af 1ste grad, 

 kaldes „en dermatogendannelse" , tages dette i den forstand : trichomet 

 består af dermatogen, ligesom en mønt består af metal). Dette er en grun- 

 dig fejltagelse. Man afleder her et vævsystems begreb af dets oprindelse 

 istedenfor af dets egen natur (udviklingsmåden). I ethvert phanerogam- 

 blad er såvel periblemet som pleromet dannet af stængelens periblem ; 

 dog vil ingen betragte bladets pierom som periblem, men som virkeligt 

 pierom; og hvorfor? fordi det trods sin oprindelse viser samme 

 karakter som pleromet i stængelen o: væsentlig den at udvikle sig af 

 væxtpunktet som et solidt legeme. Nu bør man dog vel være konsekvent 

 og kun betragte det væv som dermatogen, der viser dermatogenets karak- 

 ter; men det væv, der danner hint trichom har ingenlunde dermatogenets 

 karakter, men pleromets; derfor burde man konsekvent betegne det — 

 trods sin oprindelse — som pierom. (Jeg skal ved denne lejlighed be- 

 mærke, at Hanstein i Botar:. Afhandl. I selv antyder analogien mellem 

 udvikling af pleromet på den ene side, på den anden side udviklingen af 

 løv, stængel, blad hos kryptog., trichom hos phanerogamerne o. s. v.). 

 Da nu Hansteins bestemmelse af pleromet ikke falder sammen med min 

 bestemmelse af pycnomet, og da tilmed ordet pierom (xItjooö = udfyl- 

 dende) kun passer slet ved kryptogamernes organer, trichomer og adskillige 

 blade hos phanerogamerne O.S. v., har jeg valgt hint nye navn. Periblem 

 kunde vel anvendes, nar begrebsbestemmelsen blev en anden, og da tillige 

 dermatogenet blev benævnt 1ste periblemlag ; men da dette let kunde give 

 anledning til misforståelse, har jeg valgt ordet peripycnom, forkortet: 

 perinom (perinomlag). 



