293 



ere Setaria viridis, Holcus mollis, Crépis virens, Veronica 

 triphyllos, Verbascum nigrum, Linaria minor, Galeopsis La- 

 danum og Delphinium Consolida ikke sjældne, Veronica polita 

 er ret almindelig i den sydlige del af egnen, V. opaca sjæld- 

 nere; Veronica hederæfolia er ofte et besværligt ukrud for de 

 unge planter på muldrige hvedemarker. 



De mere almindelige ukrudsplanter som: 



Agrostis Spica venti, Cirsium arvense, Chrysanthemum sege- 

 Lolium Linicola, — lanceolata, tum, 



Bromus secalinus, Sonchus arvensis, Convolvulus arvensis, 



Polygonum-arter, — ■ asper, ' Papaver Argemone, 

 Rum ex crispus, — dubium o. s. v. 



optræde her som andetsteds på øerne. Af de med fælles- 

 navnet Agerkål betegnede 3 arter er Sinapis arvensis lige- 

 ledes her det besværligste ukrud. Baphanus og Brassica 

 campestris må også kaldes almindelige, skønt de ikke findes 

 på enhver mark. Sidstnævnte (der i flere egne i Jylland er 

 langt hyppigere end de 2 øvrige) kan i milde vintre over- 

 vintre i vintersædsmarkevne — som 1865 — 66, da den stær- 

 keste kulde, der indtraf i marts, kun var 6° — medens Si- 

 napis arvensis, der også spirer i mængde om efteråret, ved 

 en endnu mindre kuldegrad går til grunde. Enkelte ukruds- 

 planter udryddes til dels efterhånden ved fremskridt i ager- 

 bruget, således Chr. segetum ved brak, mergling og vikkehavre, 

 der høstes inden frøet modnes, andre som Tusilago udbredes 

 derimod af samme grund (hvad mangen landmand bittert be- 

 klage sig over) idet dens gamle voksesteder efter dræningen 

 behandles med svenskharven, der bringe dens udløbere om- 

 kring i markerne. 



I Hørmarker er Camelina macrocarpa (C. dentata v. inte- 

 gri folia Lge.) meget almindelig, C. foeiida og C. dentata (v. 

 pinnatifida Lge.) mindre hyppige; end videre træffes hist og 

 her i disse : Spergula maxima, Neslia, Sinapis alba og Avena 

 hybrida , sjældnere Gypsophila Vaccaria, Brassica lanceolata 

 og Galium spurium. C. macrocarpa, der i Langes Hdbg. an- 

 føres som mindre hyppig, er sandsynligvis indvandret med 

 hørfrø fra Rusland. 



Bot. tidsskr. 2. r. II. Journ. d. bot. 1872. 20 



