306 



Hydrocharis Morsus Veronica scutellata, Epilobium tetragonum 



ranæ, — Beccabunga, (i strandegne), 



Menyanthes trifoliata, — Anagallis, Myriophyllum spicatum, 



Mentha sativa, Oenanthe Pbellandrium, Hippuris vulg. c. form. 



Teucrium Scordium, Ranunculus Lingua, fluitante, 



Solanum Dulcamara, Batrachium heterophyl- Comarum palustre 



Utricularia vulgaris, lum, 



og ved grøfter og andre fugtige steder: 



Lysimachia nummularia, Malachium og Lotus nliginosus. 

 Noget mindre hyppig træffer man 



Alopecurus fulvus, Acorus Calamus, Cineraria palustris, 



Catabrosa aquatica, Sparganium simplex, Galium elongatum, 



Glyceria spectabilis, Callitiiche verna, Lathyrus palustris 



og endnu sjældnere Rumex palustris, Helosciadium inunda- 

 tum, Nuphar og Nymphcea. Barbarea striata, Nasturtium sil- 

 vestre, N. anceps og Myriophyllum alter niflor um. — Nastur- 

 tium palustre er kun hyppig i den nordostlige del af egnen, 

 medens den i egnens sydvestlige del forekommer yderst sjæl- 

 den, hvorimod det omvendte er tilfældet med N. amphibium, 

 der i sidstnævnte del træffes i enhver tørvgrav, men er min- 

 dre hyppig i det nordostlige hjørne. 



Den største ferskvandssamling i den sydvestlige del af 

 egnen er den såkaldte Gammelse ved Borreby, der (som før 

 berørt) forhen har udgjort en arm af Skelskør fjord, men 

 som vistnok nu snart vil være forvandlet til en meget frugt- 

 bar engstrækning, da man alt har begyndt at udtørre den. 

 Såvel af den grund, som fordi vegetationen omkring dette 

 punkt i egnen er ret interessant, skal den her omtales med 

 nogle ord. Selve søen har i lang tid kun haft ringe dybde 

 og er bogstavelig aldeles opfyldt af Chara c er at oph y lia, hvor- 

 imellem nogle eksempl. af Ch. polyacantha med vanskelighed 

 finder plads, og hvis teglstensrode toppe, der rage op i vand- 

 fladen, meddeler vandet en ejendommelig farve. Rundt om- 

 kring er søen kranset af et bredt bælte af tagrør, Scirpus 

 lacustrus og S. Tabernæmontani , mellem hvilke Sonchus pa- 

 lustris og Cineraria forekomme i mængde. En nøjagtig under- 

 søgelse af dette belte vilde vistnok føre til opdagelsen af flere 

 sjældnere planter, men er ikke udførlig, fordi dyndlaget — 

 som man udtrykker sig — er uden bund. På søens nord- 



