311 



træffer man alle de ved mindre vandløb almindelige planter, 

 hvoraf her kun skal nævnes Glyceria ■plicata, Butomus, Va- 

 leriana, Veronica Beccabunga , Salanurn Dulcamara og Na- 

 sturtium officinale samt Glyceria spectabüis, Rumex palustris 

 og Nuphar luteum, der ere almindelige for de større vandløb. 

 Retter man nu blikket mod de planter, der beklæde eng- 

 bunden ville Hierochloa borealis, Carex Hornschuchiana og 

 Scorzonera humilis især tildrage sig opmærksomheden ved 

 den mængde, hvormed disse arter her optræde, medens Alo- 

 pecurus fulvus , Agrostis canina, Carex dioeca, C. pulicaris, 

 C. stellulata og Herminium Monorchis, indblandede og tildels 

 skjulte i græstæppet, lettere overses. Mere i øjne faldende 

 fremtræde derimod: 



Bromus racemosus, Epipactis palustris, Trollius Europæus, 



Avena pratensis, Serratula tinctoria, Parnassia palustris, 



Orchis Morio, Inula salicina, Lotus uliginosus, 



— majalis, Carum Carvi, Lathyrus palustris. 



— incarnata, Selinum Carvifolia, 



De her nævnte arter må vel betragtes som den interessante- 

 ste del af engtæppet, der for øvrigt dannes af 70 — 80 overalt 

 mere almindelige arter, som det her vilde være trættende at 

 opregne, f. eks. Triodia, Briza , Bromus mollis; arter af 

 Festuca, Poa og Carex; Achillea, Galium og naturligvis også 

 den meget almindelige Cardamine pratensis. 



Det er imidlertid, som alt bemærket, kun ved de større 

 vandløb, at man træffer enge af en betydelig udstrækning; 

 derimod ere små ^ engpletter og mindre tørvmoser hyppige 

 omkring i markerne , navnlig i den sydvestlige del af egnen. 

 Plantevæksten på disse små engpletter ligner dog i reglen 

 den på de større enge, eller har, hvor jordbunden er mere 

 tørvholdig, lighed med mosernes og behøver derfor ikke yder- 

 ligere at omtales. Med hensyn til moseplanterne vil det 

 erindres, at de i og omkring tørvgrave, mosehuller og grøfter 

 voksende planter ere omtalte i forbindelse med vandplanterne. 

 Allerede tidligere, nemlig ved sammenligning af egnens mod- 

 satte hjørner, er det desuden fremhævet, at der i moserne i 

 det nordostlige hjørne af egnen på grund af, at de hvile på 



21* 



