(8) 



Antages det for ikke sandsynligt , at Taksen i skovens øvrige del 

 skulde være odelagt af mennesker — og dette synes meddeleren 

 ikke rimeligt , da træet for øvrigt forynger sig let og tidligt — så 

 synes det heller ikke, at der i lokalitetens eller individernes karak- 

 ter er noget, der tyder på, at det skulde være de sidste rester af 

 en gammel vegetation , fortrængt af andre træer i kampene for til- 

 værelsen, medens der selvfolgeligt heller ikke foreligger noget bevis 

 for, at de forhåndenværende Takser ikke skulde være efterkommere 

 af oprindelige. 



Under den påfølgende diskussion bemærkede professor Lange, 

 at det vel i almindelighed var tilladeligt at søge kriterier for bedøm- 

 melsen af, om en træart var oprindelig vildt voksende eller ikke i 

 »de forefundne træers beskaffenhed , deres forhold til andre på denne 

 lokalitet voksende planter, i selve lokalitetens karakter o. s. v. « , dog 

 måtte dette navnlig gælde der, hvor naturen, i det mindste væsent- 

 ligt, var overladt til sig selv. Men i et land som vort, hvor skovene 

 i så høj grad vare under menneskets økse , måtte man være meget 

 varsom , når man søgte kriterier på den ovenanførte måde. Således 

 vilde det f. eks. let ske, at de få veteraner, der vare lævnede fra 

 »kampen for tilværelsen«, fældedes, fordi de ydede praktisk anven- 

 delse, medens de yngre og til dels forkrøblede fik lov til at blive 

 stående. End videre vilde det let ske , at et træ, der i dag stod i 

 skygge , i morgen kom til at stå frit , hvorved det altså blev for- 

 klarligt, at de enkelte individer kunde findes under de forskelligste 

 lysforhold o. s. v. Lange antog fremdeles ikke, at Müllers under- 

 søgelse af jordbundsforholdene vare fuldstændige , og gjorde navnlig' 

 opmærksom på, at Taks -vegetationen ved Vejle havde en langt be- 

 tydeligere uddredelse end Müller havde angivet). At Taks-vegeta- 

 * tionen ved Yejle virkeligt var lævninger af en ældre vegetation her 

 i landet ■ — om just ikke veteranerne selv, så dog i det mindste 

 ætlinge af disse — fandt Lange sandsynligt, væsentligt støttet på: 

 a) den forholdsvis store udbredelse og' b) den omstændighed , at 

 disse talrige eksemplarer findes på et temmelig utilgængeligt og lidet 

 besøgt sted (undtagen netoj) af skovhuggere!), hvor der altså ingen 

 rimelighed er for, at Taksen kan have forvildet sig i det store. Müller 

 henholdt sig væsentligt til det af ham under foredraget fremførte. 



5. Den 14de marts 1872. Professor Ørsted meddelte Be- 

 mærkninger om vore to danske Egearter, (Quercus peduncu- 

 lata og Q. sessilißora) og søgte navnlig at vise , at de grunde, 

 hvorpå De Candolle støtter sin opfattelse af disse som varieteter, 

 ikke ere fyldestgørende. 



6. Den 2den maj 1872. Apotheker Benzon gav meddelelse 

 om øen »Flatø«'s vegetation (Bestemt til optagelse i tids- 

 skriftet). 



Cand. phil. Samsøe Lund gav meddelelse om sin undersøgelse 

 og bestemmelse af den troflelagtige Svamp, der i fjor forår blev ind- 

 samlet i Alindelille-skov på den exkursion. botanisk forening foretog 



