(11) 



MEDDELELSER OM NORDISKE BOTANISKE FORHOLD. 

 BIBLIOGRAPHIE SCANDINAVE. — CHRONIQUE SCANDINAVE. 



JLitieratur-mecldelelsei*. 



LichenograpMa Scandinavica siye dispositio Lichenum in Da- 

 nia, Suecia, Norvegia, Fennia, Lapponia Rossica hactenus collectorum. 

 Scripsit Th. M. Fries. Pars prima, Upsaliæ 1871. 8yo. 1— 324 pg. 



Under denne titel udkom i fjor den første afdeling af et i flere 

 år imødeset, vigtigt lichenologisk værk. Vi ville tillade os særlig 

 at henlede de danske botanikeres opmærksomhed på samme , dels 

 fordi bogen, som titelen antyder, også behandler Lavernes udbredelse 

 i Danmark, dels fordi vi vide, at netop disse planter i de senere år 

 har fundet flere velyndere , og deres studium flere dyrkere hos os. 

 Skønt det ikkun er den mindste part af de skandinaviske Laver, som 

 er bleven behandlet i den foreliggende første del af værket , så vil 

 man dog allerede nu være istand til at danne sig en begrundet me- 

 ning- om de ledende principer i det anvendte system, i begrænsningen 

 af arterne og i disses karakteristik. 



I en fortale gøres rede for værkets tilblivelse som resultat af 

 mere end tyve års undersøgelser og studier. Med hensyn til græn- 

 serne for floraen, da ere de omtrent de samme, som ere benyttede i 

 Elias Fries' »Summa vegetabilium Scandinaviae « , dog ere Færøerne 

 ikke medtagne , hvorimod der er medregnet flere af de til Finland 

 stødende dele af Rusland, hvorved der er frembragt mere afrundede, 

 naturlige grænser. Det er en selvfølge at forfatteren har kritisk 

 gennemgået og benyttet alt, hvad der hidtil har set dagens lys an- 

 gående Lavernes forekomst og udbredelse i de nævnte lande, ligesom 

 han også har gennemsøgt alle større skandinaviske lichensamlinger, 

 foretaget talrige rejser i vidt fjærnede egne af det beskrevne område, 

 og desuden bleven understøttet med bidrag fra »velyndere, venner 

 og disciple « , så at værket visselig 1 er så fuldstændigt, som det for 

 tiden er muligt at få det, og vi tage ikke i betænkning at erklære, 

 at det i enhver henseende står på højdepunktet af nutidens viden- 

 skabelighed. 



Allerede i fortalen meddeler forfatteren os den ledende regel han 

 har antaget med hensyn til artsbegrebet , og det var at ønske , at 

 alle forfattere af systematiske værker ville følge dette eksempel og 



