47 



overfor hvert Blad, naar først Slyngtraadsdannelsen er be- 

 gyndt, og det er i Reglen kun de to nederste Blade, der 

 mangle Slyngtraad. Hos Ampélopsis og Vi ti s (Fig. 5) er 

 Reglen for Slyngtraadens Forekomst den, at der efter 2 

 slyngtraadhavende Blade følger et 3die Blad, der mangler 

 Slyngtraad, derpaa atter 2 Blade, der have Slyngtraade over 

 for sig, derpaa et Blad, der er uden Slyngtraad o. s. v. 

 Men denne Regel er ikke konstant, navnlig for Vitis's Ved- 

 kommende. 



Slyngtraaden fremkommer ikke i noget Bladhjørne og 

 dens 1ste Blad vender udad, saa at Modergrenens Symme- 

 triplan tillige er Symmetriplan for Slyngtraaden og dens 

 1ste Blad. 



De forskjellige morphologiske Tydninger af Slyngtraaden. 



Allerede i Begyndelsen af Aarhundredet fik man Øie for 

 at Blomsterstandene indtage samme Stilling som Slyngtraa- 

 dene, eller at der paa nogle af de Steder, hvor der skulde 

 fremkomme en Slyngtraad, fremkom en Blomsterstand, og at 

 der var Overgang mellem Slyngtraad og Blomsterstand. Man 

 sluttede heraf, at Slyngtraaden var en omdannet Blomster- 

 stand 1 ). Men hermed var man ikke kommet et Skridt vi- 

 dere til Forstaaelse af Slyngtraadens eiendommelige Stilling 

 modsat et Blad eller til Forstaaelse af, hvorledes den kunde 

 fremkomme uden at have noget Støtteblad. Disse to For- 

 hold ere jo netop det karakteristiske ved Slyngtraaden. 



Man har opfattet Slyngtraadens morphologiske Værdi 

 paa flere forskjellige Maader. Disse forskjellige Opfattelses- 

 maader kunne bringes ind under 3 Hovedtheorier: A. Sympo- 

 dialtheorien , B. Kløvningstheorien og C. Monopodialtheorien. 



Jeg skal korteligen fremstille disse og navnlig fremhæve, 

 hvorpaa hver især er støttet. 



') De Candolle: Flore française. Tom. I. p. 115 (1805). 



