60 



punktet i de fors kj ellige Theorie r er Af g j øreisen 

 af Tidsbestemmelsen for Sly n g traad en s Fremtræ- 

 den, om Slyngtraaden opstaaer før eller efter den 

 Deel af Axen, der ligger ovenover den. Og skal 

 dette kunne afgjøres, maa det være ved Undersøgelse af de 

 yngste Tilstande. Udviklingshistorien er da ogsaa benyttet 

 af Prillieux, Nägeli og Ørsted. Da deres Undersøgelser og 

 Billeder ere i god Overeensstemmelse med mine egne, tør 

 man vel antage, at vi have seet rigtigt. 



Af det ved Udviklingshistorien Givne kan drages følgende 

 Slutninger med Hensyn til Slyngtraadens Opfattelse: 



1. Hvis Slyngtraaden var Hovedaxens afbøiede Spids, maatte 

 den oprindelig have været endestillet og det Stængel- 

 stykke, der sidder lige over den og som skulde fortrænge 

 den, maatte oprindelig have været sidestillet; men det 

 Omvendte er Tilfældet (ifølge p. 24. 1). 



2. Hvis Slyngtraaden var Hovedaxens afbøiede Spids, maatte 

 den oprindelig have været større end Anlægget til den 

 usurperende Biaxe, Døttreaxe; men det Omvendte er 

 Tilfældet (ifølge p. 24. 2). 



3. Hvis Slyngtraaden var Hovedaxens afbøiede Spids, maatte 

 den være tiltede før det korresponderende Blad, da dette 

 skulde udspringe fra den; men det Omvendte er Tilfæl- 

 det (ifølge p. 25. 5.). 



Følgelig er Sympodialtheorien uholdbar. 



Taler da Udviklingshistorien til Fordeel for Kløvnings- 

 theorien ? Nei ingenlunde. Thi hvis Slyngtraaden og det 

 overliggende Stængelstykke begge vare af samme Orden og 

 begge i lige Grad fortsatte Stængelen, saaledes som Prillieux 

 mener, maatte jo et af to være Tilfældet, enten maatte de to 

 Kløvningsaxer begge være Biaxer i Forhold til den under- 

 liggende Axe, eller ogsaa maatte begge Kløvningsaxer være 

 af samme Orden som den underliggende Axe altsaa Hoved- 

 axer. Men ved en ny Axe eller en Biaxe forstaaes jo en 

 ny Væxtretning. Følgelig vil det være ulogisk at ansee begge 

 Kløvningsaxer for Biaxer, da jo kun den ene, nemlig Slyng- 



