202 



Efter at vi søndag aften havde forladt Middelfart og ad 

 jernvejen vare ankomne til Vejle, anvendtes mandagen d. 15de juli 

 til undersøgelse af Strandskoven ved Vinding og Andkjær. 

 Hovedformålet for denne undersøgelse var at iagttage Taxtræets 

 forekomst og udbredelsesforhold, med særligt hensyn til spørgsmålet 

 om dette træs berettigelse til at anses for vildtvoksende i disse skove. 

 For at erholde så nøjagtige oplysninger som muligt, havde vi forud 

 anmodet gårdejerne 0 1 e Ni e J s e n i Andkjær og B e r t e 1 Jørgensen 

 i Vinding om at ledsage os ; med disse tvende mænd og højskole- 

 forstander Rosendal i Vinding som vejvisere begave vi os på vandring. 



Strandskoven strækker sig langs sydranden af Vejlefjord i en 

 længde af noget over 1 mil (fra l A mil ø. for Vejle til Holser 

 Hage) ; den ejes af Bønderne i Vinding og Andkjær med fredskovs- 

 forpligtelse, og udskiftningskortet viser, at de de forskellige ejere til- 

 hørende skovlodder udgøre parallele bælter, hvis grænselinjer danne 

 rette vinkler med fjorden. De skovejere, paa hvis grund Taxtræet 

 forekommer, ere O. Andersen Ryholm, S. Thomsen Ladegård, S, 

 Jørgensen Ladegård og Ole Nielsen, det største antal eksemplarer 

 Andes på sidstnævntes grund. 



Skoven består afvekslende af høje sandåser og dybe daldrag, 

 snart gennemskårne af bækløb, snart opfyldte med større eller 

 mindre mosehuller, i og omkring hvilke en frodig vegetation trives 

 til dels af slyngplanter (Rublis vestitus, R. hirtus, R. plicatus, 

 R. glandidosus, R. Radida, Rosa canina, Lonicera Periclymenum) , 

 hvilket tilligemed den jævnligt i øjne faldende mangel på udhugning 

 giver skoven et ejendommeligt vildt, urskovagtigt præg ; mange indi- 

 vider af Taxus må opsøges på næsten uigennemtrængelige steder. 

 Skoven gør i det hele indtryk af en til sig selv overladt bian- 

 dingsskov, kun hist og her ses plantninger (især af Gran og Fyr), 

 de hyppigst forekommende træer ere for øvrigt Fagus silvatica, 

 Quercus pedunculata , Popidus tremula , Corylus Avellana, 

 Juniperus communis, Ilex Aquifolium, Cratægus Oxyacantha, 

 Sorbus aucuparia, Salix Caprea, S. cinerea og S. aurita, 

 Rhamnus Frangula; sjældnere forekomme Fraxinus excelsior, 

 Betula verrucosa, Alnus glutinosa, Viburnum Opulus, Sam- 

 bucus nigra, Py rus Malus, Prunus spinosa. Skovbunden er 

 på mange steder bedækket af IJedera Helix, Bregner findes næsten 

 overalt i et stort antal individer og flere til dels sjældne arter; de 

 hyppigst forekommende ere Athyrium Filix femina, Lastrea 

 Oreopteris, L. Filix mas og L. spinulosa, Fteris aquilina, 

 Blechnum Spicant, Polypodium vulgare, P. Phegopteris og P. 

 Dryopteris (ved Ibæk vokser Struthiopteris Germanica og Equi- 

 setum Telmateja). Af andre planter, som fandtes karakteristiske 

 for skovbunden nævnes følgende *) 



*) Plantefortegnelsen er suppleret efter et af medlemmernes optegnelser 

 på et tidligere besøg i skovene. 



