211 



Mellem Juncus og Luzula findes der, hvad rodbygningen an- 

 går, en konstant forskel, idet indrebarken, der udvikler sig 

 centripetal og radierende, hos Juncus udbreder sig over et større 

 fladerum og er forsynet med store lakuner, der til sidst kun 

 ere adskilte fra hverandre ved enkelte cellerækker (— flader), 

 som for største delen bestå af temmelig tyndvæggede celler. 

 Hos Luzula derimod er indrebarken indskrænket til i reglen 

 meget færre cellelag, men til gengæld er cellerne stærkt for- 

 tykkede, hos nogle ensidigt ligesom i karbundtskeden , hos 

 andre alsidigt og navnlig er karakteristisk en fuldstændig 

 mangel på lakuner ; rødderne hos disse to slægter skelnes der- 

 for med lethed fra hinanden. Til begrundelse af dette ere 13 

 Juncus- og 10 LuZula-SkTte* undersøgte ; yderligere under- 

 søgelser vilde måske nok føre til påvisning af overgange. 

 Som ovenfor nævnt findes hos Luzula nivea to allerede i det 

 ydre meget forskellige slags rødder, nemlig nogle lange, tykke, 

 lysebrune, i tværsnit ofte elliptiske, der i det væsentlige ere 

 byggede som rødderne hos Juncus, og andre små og tynde, 

 sortebrune rødder, der have Luzula-roåens almindelige karakter 

 og nærmest stemme mod L. lutea og L. parviflora. 

 For så vidt rødderne vare grenede, vare siderødderne byggede 

 ganske som moderroden. 



c. Lige så vist som det tør anses for anerkendt, at kar- 

 bundtskeden i roden er den primære barks inderste cellelag, 

 lige så vist er det, at spørgsmålet endnu er svævende for 

 stængelens vedkommende. I mange tilfælde tilhører den af- 

 gjort barken, således hos Lobelia Erinus og hos (vistnok 

 alle) Veronica- arterne. For den monokotyledone rodstoks 

 vedkommende bliver det ved sammenligning af de forskellige 

 former højst sandsynlig, at karbundtskeden dannes af fortyk- 

 kelsesringens (i Sanios forstand) yderste lag celler, når denne 

 går over i hviletilstand, Det egentlige bevis må jo imidlertid 

 hentes fra udviklingshistorien. 



4. Den 27de februar 1873. Cand. phil. J. P. Jacobsen 

 holdt foredrag over Desmidiaceernes almindelige morfolog. og biolog, 

 forhold. (Bestemt til optagelse i tidsskriftet). 



5. Den 27de marts 1873. Professor J. Lange meddelte 

 »iagttagelser over løvspring, blomstring og løvfald i Veterinær- og 

 Landbohøjskolens have for femåret 1867 - 71«. (Se side 167 ff,). 



Derefter foreviste og beskrev assistent S. Nyeland et apparat 

 til desinfection af herbarier. Dette apparat havde N. sét anvendt i 

 den botaniske have i Brüssel, hvor man havde fundet det særdeles 

 anvendeligt og foretrukket det for at behandle planterne med sub- 

 limat, idet virkningen deraf havde vist sig langt sikkrere *) og appa- 



*) I følge de forsøg, som ere anstillede med dette apparat i den botaniske 

 have i København har det dog vist sig, at S dages henliggen i apparatet 



