10 



OM EN GENETISK FORBINDELSE IMELLEM 



PUCCINIA MOLINIAE TUL. OG AECIDIUM 

 ORCHIDEARÜM DESM. 



AF 



E. ROSTRUP 



Puccinia M o li ni ae er første Gang fundet i Nærheden 

 af Paris og beskrevet af Tulasne i 1854 (Ann. d. sc. nat. 

 IV ser. II tome 141 og tab. 9 f. 9 —11). Den savnes saa- 

 ledes bos alle ældre Mykologer og er i det hele kun lidet 

 kjendt. Udenfor Frankrig vides den kun angivet et Par Ste- 

 der fra Schlesien (J. Schröter: Die Brand- und Rustpilze 

 Schlesiens S. 18) og fra »Hohes Venn« i Rhinegnen, hvor 

 den fandtes af Kørnicke, og L. Fuckel (SymboJae mycoi. 

 Suppl. I p. 8) mener, at den overhovedet kun forekommer 

 paa Bjerge. Den 18. August 1873 fandt jeg denne i mange 

 Henseender fra de øvrige græsbeboende Puccinier meget for- 

 skjellige Art i stor Mængde paa Molinia coerulea Moench i 

 nogle Mosehuller mellem Glorup og Hesselager i Fyn, hvor 

 jeg iaar har gjenfundet den. Til den fortræffelige Beskrivelse 

 og Afbildning hos Tulasne skal jeg kun føje nogle enkelte Tillæg 

 og Afvigelser hos mine Exemplarer. Særligt paafaldende 

 var det, at Teleutosporehobene alene fandtes paa Bladenes 

 Overside (Tulasne angiver, at de findes paa begge Flader), 

 hvilket hos de talrige kjendte Puccinier ellers kun finder 

 Sted hos Puccinia Ribis DC. De mørkt purpurbrune eller 

 sortebrune Hobe fandtes ofte saa tæt samlede, at hele 

 Oversiden af Bladet var dækket af dem, og enkelte fandtes 

 spredte paa Straaene lige op i Topgrenene. Teleutospo- 

 rerne vare usædvanlig ens dannede , tykt ellipsoidiske, 

 0,044 mm lange og 0,03 ram tykke, med to næsten halv- 



