20 



udadtil naaer Korken, indadtil Basten. Imidlertid er der be- 

 gyndt en Korkudvikling, hvis Bestemmelse meget snarere er 

 den, at sætte en Stopper for Sygdommens videre Udbredelse, 

 end at beskytte Vævene indenfor i samme Forstand som ved 

 udvendige Saar; herfor taler navnlig dens tidlige Optræden, 

 inden de Væv, den skulde beskytte, ere blevne blottede. 

 Den begynder indenfor Bastbundterne, altsaa nærmest Cam- 

 biet, og er der Noget, Planten er interesseret i at bevare for 

 Sygdom, saa er det vel dette, herfra griber den om sig bue- 

 formigt til begge Sider og naaer til sidst helt ud til den op- 

 rindelige Kork, ja griber endogsaa denne, saa at dens inderste 

 Celle paa det Sted, hvor den sekundære Kork støder til, 

 giver sig til at dele sig ved Skillevægge, der staa lodret paa 

 de oprindelige ; da det angrebne Parti er tilnærmelsesvis halv- 

 rundt (i Tværsnittet) , maa jo nemlig de ud mod Periferien 

 dannede Korkceller staa saaledes, at deres Vægge ere stil- 

 lede radialt. Tilsidst er Cellerne med samt deres Indhold 

 svundne, saa der nu kun er en cylinderformig Lacune tilbage, 

 der forløber parallel med Stænglens Overflade og udadtil 

 kun er dækket af den oprindelige Kork; den sees udenpaa 

 Barken sem en lang gulbrun Stribe. Forkorkningen inde i 

 Barken foregaaer centrifugalt i Forhold til det angrebne Parti, 

 altsaa analogt den normale Kork, hvis yderste Celle først 

 forkorker. Paa Grund af sin forskj eilige Oprindelse har denne 

 secundært udviklede Kork et forskjelligt Udseende paa de 

 forskjellige Steder, idet den Deel af den , der er dannet i 

 Primærbarken, er langt mere storcellet end den dybere inde 

 dannede; da Modercellerne til denne dybest i den secundære 

 Bark dannede Kork først nylig ere udskilte af Cambiet og 

 derfor træde i et bestemt Stillingsforhold til dets Celler, vil 

 den nævnte Kork gjøre det Samme, hvilket jo seer noget 

 paafaldende ud 1 ). Hos Trifolium fragiferum kan Korken 



) Et ganske lignende Forheld som det her beskrevne forekommer efter 

 Sanio hos flere Salix-Arter (1. c, pag. 55). Ogsaa Schacht omtaler det 

 (Lehrbuch, I pag. 285). 



