220 



med de flerfligede ankere, man bruger til både, og- dens 4 hager 

 (de blivende bægerflige) ere atter forsynede med en del fine tilbagebøjede 

 torne, Af rødderne søge de nederste ned i dyndet; medens de 

 yngste rage frit ud i vandet. Lige på vandfladen svømmer den 

 smukke roset af de rudeformige, langstilkede blade; disseere på over- 

 fladen brunlige eller olivengrønne, stundom mønnierøde, på underfladen 

 grønne. Undertiden er stængelen grenet, og da bærer hver gren sin 

 særskilte bladroset. I rosettens bladhjorner findes en stor mængde 

 blomster ; kronbladene ere hvide og temmelig små. Der var ingen- 

 lunde stor overflødighed af planter, og man tog derfor kun nogle 

 få ekspl.; tilmed var det egentlig for tidligt at samle den, da 

 blomsterne endnu næppe vare halvt udsprungne, og ingen af blad- 

 stilkene endnu vare opsvulmede på midten. 



Medens Trapa natans tidligere har været iagttaget i mange søer 

 i det sydlige Sverige, var den efterhånden bleven sjældnere, og kort 

 efter Linnes tid ansås den som forsvunden fra den skandinaviske 

 halvø, lige som den endnu tidligere synes at være uddød i Danmark. 

 Det vakte derfor almindelig interesse blandt botanikerne, da nogle 

 yngre svenske videnskabsmænd i juli 1871 fandt planten i fuldt 

 levende tilstand på det nævnte sted i Immelen. Det synes rimeligt, 

 at den maatte kunne findes flere steder både i denne og i andre af 

 de utallige småsøer i Sydsverige; om den imidlertid vil være istand 

 til at holde sig, eller om den ikke her, som i flere andre sydligere 

 lande efterhånden må gå til grunde ved forandrede natur- eller 

 kulturforhold , er et andet spørgsmål. Skulde den muligvis endnu 

 findes nogetsteds i Danmark, måtte det vel være i Gurre sø. 



Ved Breanäs gik man i land for at undersøge egnen langs 

 søens vestside til Gyvik. På det moseagtige strøg lige ved søbredden 

 fandtes Rhynchospora fusca og li. alba, bægge i mængde, end 

 videre alle 3 Dr os er a-arter, Carex limosa, Scheuchzeria palustris 

 og Myrica Gale. Oppe i skoven traf man først Lycopodium 

 annotinum i stor mængde, dernæst Linnæa borealis, som viste sig 

 at være almindeiig i hele denne egn. Vandringen gennem skoven 

 var en del besværdig, dels på grund af de høje stejle bakker, dels 

 fordi overfladen er dækket med ea uendelighed af store løse klippeblokke, 

 dels endelig fordi skoven , der leverer en mængde tømmer dg brændsel, 

 er behandlet med en så uforsvarlig ødselhed, at tusinder af træstammer 

 og grene lige frem ligge og rådne. En ubeskrivelig mængde Blå- 

 bær, Tyttebær og andre Bøller danne en væsentlig del af skovbunden. 

 Af sjældnere planter fandtes Goodyera repens, der ikke vides tidligere 

 angivet herfra, videre Pyrola umbellata, hvis særdeles skønne 

 blomster vakte almindelig glæde og beundring ; heller ikke denne 

 plante synes tidligere at være iagttaget i den egn. Senere traf 

 man Lycopodium Sel ag o, Melampyrum silvaticum , Bleehnuni, 

 Spicant, Quercus sessilifiora og Potamogeton polygonifolius, 

 hvilken sidste voksede i flere småbække. Sphærophoron coralloides 

 var almindelig på klippeblokkene. 



