— 33 — 



Art træffes, er derimod ikke saa udpræget forskelligt for de en- 

 kelte Arter indbyrdes. 



Det tør maaske ikke med Sikkerhed paastaas, at Tallene 

 har almen Gyldighed ogsaa for andre Mosers Vedkommende, idet 

 det ikke er givet, at Maglemoses Vegetation i Øjeblikket svarer 

 til de herskende Vandstandsf orhold ; en Ændring af disse sidste 

 kan have fundet Sted i forholdsvis ny Tid (f. Eks. ved Grøftegrav- 

 ningen), uden at Vegetationen har faaet Tid til at reagere herpaa; 

 dog maa det antages, at Planter som Sphagnumarterne, der er 

 saa afhængige af Grundvandet, forholdsvis hurtigt vil indstille 

 sig efter de herskende Vandstandsf orhold, især hvis disse er for- 

 skudte i negativ Retning, altsaa ved en Sænkning af Grundvandet. 

 Tør det saaledes ikke med Sikkerhed paastaas, at Tallene har almen 

 Gyldighed, tør det dog antages, at de enkelte Arters indbyrdes 

 Rækkefølge har almen Gyldighed. Diagrammet viser imidlertid, 

 at Sphagnumarterne, i hvert Fald de mere fugtighedskrævende, 

 er afhængige af Grundvandet, i større eller mindre Grad ; mindst 

 afhængig er Sphagnum acutifolium. At denne Art undertiden kan 

 vokse uafhængig af Grundvand, ses ved Skovportevejen, som 

 passerer Maglemoses Sydspids. I en Gennemskæring paa denne 

 Vej c. 235 m øst for Maglemoses Sydspids ses en lille Tue af Sphag- 

 num acutifolium voksende paa Vejskraaningen mellem Calluna, 

 Vaccinium myrtillus, Deschampsia flexuosa, Luzula pilosa, Hylo- 

 comium loreum, Leucobryum glaucum og Dicranum- Arter. Grund- 

 vandet kan her ingen Betydning have. Paa lignende Maade for- 

 holder ogsaa enkelte andre Sphagna sig, f. Eks. S. compactum, 

 der forekommer paa de jydske Heders fugtigere Partier. Disse 

 og enkelte andre Arters isolerede Forekomst paa Steder, hvor 

 Grundvandet ingen Betydning kan have, er det vel, som har 

 givet Anledning til den Teori, som forfægtes af en Del Forfattere, 

 nemlig at Sphagnummosens Opstaaen og Vækst ikke er afhængig 

 af Grundvandet, men kun af atmosfærisk Vand, idet Sphagnum- • 

 moser skal kunne opstaa ogsaa paa Steder, hvor Grundvandet lig- 

 ger saa dybt, at det ingen Betydning faar 1 ). Herimod maa det 

 anføres, at de faa Sphagnumarter, som kan vokse uafhængig af 

 Grundvand, under saadanne Forhold altid forekommer som gan- 



*) Dau, I. H. C: Neues Handbuch über den Torf, dessen Natur, Ent- 

 stehung und Wiedererzeugung etc. Leipzig 1823. P. 39 og 105. 



Lorenz LR.: Entstehungsgeschichte einiger Hochmoorein Oberöster- 



Botauisk Tidsskrift. 37. Bind. 3 



