Om Vegetationen paa Sejrø. 



Af 



K. Wiinstedt. 



Kommer man sejlende fra Kallundborg med den lille Dam- 

 per, der gaar paa Sejrø og, efter at have rundet Refsnæspynten 

 med de imponerende Brinker, spejder mod Nord efter det at- 

 traaede Maal, gaar der først en rum Tid, inden en Række taa- 

 gede Punkter viser sig over Vandfladen i det Fjerne. Efterhaan- 

 den bliver disse Punkter til en Række Øer, hver enkelt formet 

 som en kuplet Bakke ofte kronet af en mindre Kæmpehøj. Først 

 naar Damperen er en tre, fire Kilometers Vej fra disse Øer, samler 

 de sig og bliver til en lang bakketakket 0, der mod Vest ender i 

 et højt, af et hvidt Fyrtaarn markeret »Forbjerg« og mod Øst lader 

 den høje Kongshøj løbe ud i en smal Landtunge »Knoben«. Midt 

 paa Øen skimtes de hvide Længer af Gaardene i Øens største 

 By, Sejrby, hvortil Damperen løber ind i en primitiv Havn. Øen 

 har da ogsaa engang bestaaet af tyve Smaaholme ordnede i to fra 

 nordvest til sydøst løbende, nogenlunde parallele Rækker ind- 

 byrdes adskilte ved smalle Sunde. Men Havbunden hævede sig 

 og forbandt lidt efter lidt alle Holmene med hinanden og skabte 

 først fem større Øer og derpaa den ca. elleve km lange og een eller 

 to km brede 0, der nu kaldes Sejrø, men i Valdemar den Andens 

 Jordebog benævnes Syrø og i andre Dokumenter Syre-Holmene, 

 hvilket er tydet som Sir- Holmene 1 ). At mange af Øens Bakker 

 engang har været Øer, ses blandt andet tydeligt deraf, at deres 

 vestlige eller sydlige Skraaninger er afskaaret i bratte Brinker, 

 som kun Bølgers Borterodering kan have frembragt 2 ). 



x ) Ved »Syra Insula« stod Aar 1132 et Søslag, hvori Erik Emun slog 

 Magnus, Kong Niels's Søn. 



2 ) Nærmere i: Danmarks geologiske Undersøgelse, 1. Række. Nr. 8, 

 1900. 



6* 



