— 86 — 



I. Vegetationen paa Diluviet. 

 A. Bakkerne. De tidligere Øer, Bakkerne, danner som Re- 

 gel ikke sammenhængende Rygge, men hver enkelt Bakke er skilt 

 fra de andre ved Dale og træder frem med blødt afrundet Top og 

 for de flestes Vedkommende med den allerede omtalte Brink, der 

 hyppigst vender mod Vest sjældnere mod Syd eller Nord. Enkelte 

 Bakker gaar ud til Søen og falder af i stejle Brinker eller lave 

 Skrænter, ofte med en terrasseformig Afsats ved Foden frem- 

 kommet ved Erodering i Nutiden. Alle Bakkerne og de højeste 

 Brinker har Navne, der bruges i daglig Tale, og som gør det mu- 

 ligt at stedfæste Plantearternes Voksesteder nærmere. Den vest- 

 lige Fjerdedel af Øen har saaledes Bakkerne: Gniben (med Fyr- 

 taarnet), Marebjerg, Tynnebjerg, Æskebjerg, Nordbjerg, Skag- 

 eise Bjerg, Stenkistehøj og Kilshoved. Den midterste, største Del 

 af Øen har mod Syd Bakkerne: Aasen, Bybjerg, Borbjerg, Tyvs- 

 bjerg, Grønnebjerg og Bissebjerg og mod Nord: Knoldebjerg, Rø- 

 verbakke, Polkbjerg, Olsbjerg, Pashøj, Elmebjerg, Haloverbjerg, 

 Mogensbjerg, Pedersbjerge, Lundehøj, Bukbjerg, Skelbjerg, Ep- 

 trunen, Nagelbjerg og Brobjerg. Den østlige, afsluttende Del dan- 

 nes af en større Bakkeknude kronet med Øens højeste Punkt, den 

 30 Meter høje »Kongshøj« 1 ) og af Lindehoved, der falder af mod 

 Øst i høje rigt vegetationsklædte Brinker. Mange af disse Høje 

 og Brinker bærer Krat, der dog ingen Steder er saa omfattende 

 eller aabne, at de kan træde i Stedet for de manglende Skove. 

 Skønt enkelte af disse »Bjerge« er under Kultur eller afgræsses 

 af Køer og Faar, ligger dog langt den største Del hen med en Vild- 

 vegetation, der i sine Grundtræk er psammofil eller kalkbunds- 

 yndende, men dog for selv nær ved hinanden liggende Bakker for 

 sjældnere Arters Vedkommende kan være forskellig, hvilket maa- 

 ske forklares ved, at de i lange Tider har været isoleret af mere 

 eller mindre brede Sunde. Mærkeligt nok forekommer Lyng slet 

 ikke paa Diluviet, men alene paa de alluviale Strandfælleders 

 inderste Dele, hvor Bundens Kalkindhold 2 ) formentlig er stærkt 

 udvasket. 



De almindeligst forekommende Arter er i første Række Gali- 

 um verum, Ononis repens, Heiichrysum arenarium, Pimpinella 

 saxifraga, Filipendula hexapetala, Plantago media, Festuca rubra, 



x ) Efter Frederik d. VII's Besøg paa Øen 1859. 

 2 ) Forvitrede Sneglehuse og Muslingeskaller. 



