— 117 — 



lært Ravn, hvad man i andre Lande gjorde for Bekæmpelsen af 

 Plantesygdomme, dels indviet ham i den moderne mikroskopiske 

 Teknik, foruden at hans almindelige botaniske Horizont selvfølge- 

 lig var blevet udvidet. 



Da han var kommet hjem fra disse Udenlandsrejser, udfoldede 

 han i Aarene 1902 — 1905 et energisk Arbejde for at faa Kampen 

 mod Plantesygdomme sat i System. I talrige Foredrag og Artik- 

 ler søgte han at vække Interessen herfor. Som et Slags Program 

 kan nævnes hans Artikler i 1902 »Tab ved Plantesygdomme og 

 Oprettelsen af en plantepathologisk Forsøgsstation« (Vort Land- 

 brug, Bd. 21) og i 1904 »Plantepathologisk Forsøgsarbejde og dets 

 Opgaver« (Tidskr. Landbr. Planteavl, Bd. 11). Resultatet af hans 

 Anstrængelser blev, at De samvirkende danske Landbofor- 

 eninger i 1905 oprettede en plantepathologisk Forsøgssta- 

 tion, for hvilken Ravn blev Leder. Han opgav nu sin Assistent- 

 stilling ved Landbohøjskolen og helligede sig helt sin nye Virksom- 

 hed. Hertil kom, at han i 1907 blev E. Rostrup's selvskrevne Efter- 

 følger som Professor i Plantepathologi og Statens Konsu- 

 lent i Plantesygdomme. Han blev derved det Centrum, hvor- 

 til alt Arbejde vedrørende Plantesygdomme og deres Bekæmpelse 

 her i Landet førte. Thi Ravn opgav ikke den plantepathologiske 

 Forsøgsstation, som Aar for Aar voksede under hans Hænder og 

 i 1913 var indgaaet som et Led i Statens Forsøgsvirksomhed i 

 Plantekultur. Først i Fjor, efter at det var lykkedes ham at skabe 

 nye og gode Kaar i Form af Bevillinger til Laboratoriebygning og 

 store Forsøgsarealer, traadte han tilbage fra sin Stilling som For- 

 søgsleder, da han var blevet Medlem af Statens Planteavlsudvalg, 

 det Tilsynsraad, hvorunder ogsaa den plantepathologiske Forsøgs- 

 virksomhed sorterer. 



I de 15 Aar (1905 — 20), hvor han kom til at virke som »Plante- 

 læge«, har han offentliggjort en meget lang Række Artikler om 

 Undersøgelser vedrørende vort Lands Plantesygdomme. Blandt 

 denne store Rigdom er der Grund til at fremhæve hans omfattende 

 Arbejder over Kaalbroksvampen (Plasmodiophora Brassicæ), 

 fordi disse Undersøgelser viser hans Dygtighed til at gribe et Pro- 

 blem an saa mangesidigt som muligt, en Dygtighed, der hængte 

 sammen med hans Evne til at se praktisk paa Tingene — noget, der 

 i anvendt Videnskab er af største Betydning — og endvidere med 

 hans omfattende almene videnskabelige Kundskaber. 



Det blev i første Række vort Landbrug, der kom til at nyde 



