— 119 — 



Samtidig med al denne Forsøgs- og organisatoriske Virksom- 

 hed passede Ravn sin Undervisning paa Landbohøjskolen og udar- 

 bejdede en Række Forelæsninger over Plantesygdomme for Land- 

 brugere, en for Skovbrugere og en for Havebrugere. Desværre fore- 

 ligger ingen af dem i trykfærdig Stand. Hans Tid blev taget saa 

 stærkt i Brug, at han ikke fandt Stunder til at lægge den afslut- 

 tende Haand paa sit Stof. 



Det var nemlig ikke blot Forsøgsvirksomheden og dens man- 

 gehaande Forgreninger samt Undervisningen, der kaldte paa ham. 

 Hans vidtspændende Interesser og hans Klarhed og Arbejdsdyg- 

 tighed bevirkede, at der var Bud efter ham fra mange Sider. Ved 

 Landbohøjskolen gjorde han et stort Arbejde i Undervisningsraa- 

 det og i talrige Udvalg, og ogsaa andet Steds fik han Tillidshverv : 

 Medlem af Frøkontrolkommissionen, af Danmarks naturvidenska- 

 belige Samfunds Tidsskriftsudvalg o. s. v. Der er mange Steder 

 blevet en tom Plads ved hans Død, en Plads, som det ikke overalt 

 vil være let at udfylde; thi faa Videnskabsmænd har i den Grad 

 som han formaaet at vinde ogsaa Praktikernes Tillid. 



Man kan vel sige, at et Menneskes Plads og Virksomhed i 

 Samfundet er et Produkt af hans Evner, altsaa hans indre Egenska- 

 ber, og de Omstændigheder, der er til Stede paa det Tidspunkt, 

 da han træder frem, altsaa de ydre Kaar. De sidste er altid prægede 

 af Tilfældighed, og derfor bliver den Indsats, et Menneske gør, ikke 

 altid svarende til hvad man skulde vente efter hans Evner. Ravn 

 hørte til de lykkelige Mennesker, der traadte frem paa et gunstigt 

 Tidspunkt, og som paa Grund af sine fremragende Evner forstod 

 at udnytte Forholdene. Derfor naaede han saa vidt og kom til 

 at udføre en saa betydningsfuld Livsgerning. 



Det, der især karakteriserede Ravn, var hans klare og logiske 

 Forstand, hans hurtige og sunde Omdømme, hans Evne til at se 

 til Bunds i en Sag, fremdrage det væsentlige og skyde det mindre 

 væsentlige til Side. Dertil kom hans organisatoriske og administra- 

 tive Dygtighed og hans ligevægtige og lyse Sind, der gjorde det mu- 

 ligt for ham at arbejde sammen med andre og vinde deres Tillid. 

 Og endelig ikke mindst hans store Arbejdsevne og Arbejdslyst, 

 hvis Drivkræfter var en brændende Interesse for Videnskabens 

 Fremme og en lykkelig Tiltro til sin egen Kraft og sine egne Evner, 

 — en Tiltro, der gav ham en naturlig Overlegenhed. 



