Dansk Botanisk Forening. 



Møder i 1920. 



Mødet den 24. Januar 1920. 



Mag. se. M. P. Porsild gav en mindre Meddelelse: Har Empetrum 

 Knopskæl? 



Hertil et Par Bemærkninger af Proff. Raunkiær og Warming. 



Mag. sc. C. Christensen fremviste en Række Bregner fra Juan 

 Fernandez, samlet af Prof. Carl Skottsberg. 



Øerne hører til de bregnerigeste paa Jorden, idet 33% af Øernes Kar- 

 planter er Pteridofyter, hvoraf 18 Arter er endemiske. 



I Tilslutning hertil viste Taleren nogle Tabeller, der illustrerer Pteri- 

 dof yt-Procenten og den endemiske Procent af Pteridofyter og 

 Fanerogamer samt det biologiske Spektrum for Pteridof yterne 

 i en Række Øer og Øgrupper. 



Tabel Fs venstre Side viser det procentiske Antal af Pteridofyter i 

 Øer fra forskellig Bredde. Pteridof yt-Procenten afhænger af 1) Øernes 

 Højde og Topografi; høje Vulkanøer (Amsterdam- Øen, Tristan d'Acunha, 

 Juan Fernandez, St. Helena, Rarotonga) har procentvis langt de fleste 

 Pteridofyter, medens lave Øer som Aldabra er meget fattige paa Arter, og 

 Øer, der delvis er lave og derfor har mange Lokaliteter, hvor Bregner ikke 

 trives (Seycheller, Hawaii, Tonga) har forholdsvis færre; de lave Bermuda- 

 øers høje Pteridof yt-Procent skyldes de derværende fugtige Kalkstens- 

 huler, hvor de fleste Arter gror. 2) Øernes større eller mindre Isolation, 

 jo mere isoleret, des større Pteridof yt-Procent ; selv saa tørre Øer som Azo- 

 rerne og St. Helena har mange Bregner; dette skyldes Bregnernes store 

 Spredningsevne. 3) Fugtighedsforholdene: jo fugtigere Klima desto flere Breg- 

 ner, og 4) Varmen: Pteridof yt-Procenten aftager mod Polerne (Macquarie, 

 Falkland, Færøer). 



Tabellens højre Side viser dernæst for de samme Øer, hvormange 

 Pteridofyter og Fanerogamer, der er endemiske. Det ses, at der er et vist 

 Forhold mellem de to Plantegruppers Procent af Endemer: er der mange 

 Endemer af Fanerogamer, findes der ogsaa mange endemiske Pteridofyter, 

 men dog er disses Antal altid procentvis lavere end Fanerogamernes ; for 

 Seychellernes Vedkommende skyldes det afvigende Forhold vistnok særlig 

 forskellig Begrænsning af Arterne. Dette Forhold forklares for en Del af 

 Pteridofyternes store Spredningsevne, men der er ogsaa en anden Grund 

 dertil, som muligvis har større Betydning, end man ellers plejer at lægge 

 deri ved Forklaringen af Endemisme. En isoleret 0 (naturligvis har ogsaa 

 andre Omraader Endemer, men Øer er lettest at overse), kan efter den al- 



