— 155 — 



Tabel 1 viser, at i alle disse Tilfælde har de for Danmark og den enkelte 

 af de andre nævnte Omraader fælles Arter en langt højere Ptf.-Q end Dan- 

 mark og hver enkelt af de andre Floraer taget som Helhed. 



Indenfor den enkelte Flora giver det samme Forhold sig tilkende 

 derved, at Gennemsnittet af de enkelte Distrikters Ptf.-Quotienter er større 

 end Ptf.-Q. i Floraen som Helhed. I More's Cybele hibernica er Irland ind- 

 delt i 12 Distrikter; bestemmer man Ptf.-Q for hver enkelt af disse Lokal- 

 floraer og beregner Gennemsnittet af de 12 Bestemmelser, faas en højere 

 Ptf.-Q end for Irlands Flora som Helhed nemlig 1,42 i Stedet for 1,22. 



Et andet Spørgsmaal, der kan søges løst ved Hjælp af den her fremstil- 

 lede Metode, er Spørgsmaalet om, i hvilken Grad de forskellige Klimaom- 

 raaders Kaar er Pteridofyt-gunstige. I Tab. 2 har jeg givet Ptf.-Q for en 

 Række Floraer indenfor forskellige Klimater. Det fremgaar heraf, at det er 

 de regnfattige Omraader, der har den laveste Ptf.-Q; indenfor Pterofyt- 

 klimaet er Ptf.-Q saaledes i Regelen lavere end 1, oftest endog meget lavere. 

 Heller ikke Hemikryptofytklimaet er særlig Pteridofyt-gunstigt. Fugtige 

 og især fugtig- varme Omraader viser den højeste Ptf.-Q. 



Men man kan ikke allevegne uden videre gaa ud fra, at en høj Ptf.-Q 

 er Bevis for, at det paagældende Omraades Kaar er i tilsvarende Grad 

 Pteridofyt-gunstige. Det ligger jo nemlig nær at antage, at de pteridofyte 

 Arters gennemsnitlig store Area staar i Forbindelse med, at Pteridofyterne 

 gennemsnitlig har større Spredningsevne end Fanerogamerne ; derved kan 

 det ske, at hvor vi har at gøre med Omraader, til hvilke Planterne har 

 Vanskelighed ved at naa hen, f. Eks. oceaniske Øer, der vil Resultatet let 

 blive det, at de Arter, der kommer til at danne dette Omraades Plante- 

 dække, ikke behøver at blive dem, der er bedst skikkede ; men det bliver dem, 

 der overhovedet kan naa derhen, forudsat at de i det Hele taget kan vokse 

 der. Under saadanne Forhold kan en høj Ptf.-Q ikke uden videre tages 

 som Bevis for, at Kaarene er i tilsvarende Grad Pteridofyt-gunstige; det 

 bliver nok saa meget et Spørgsmaal om Spredningsevne. Det ligger nær 

 at undersøge denne Sag nærmere ved en Betragtning af Forholdene paa de 

 oceaniske Øer. 



I Tab. 3 er der givet en Oversigt over en Række oceaniske Øers Ptf.-Q, 

 der ses at være høj i de fleste Tilfælde, men af en meget forskellig Størrelse 

 paa de forskellige Øer og Øgrupper. Aarsagerne til disse Forskelligheder 

 er sikkert nok flere; og det lader sig ikke gøre at forklare Enkelthederne; 

 dertil vilde kræves Kendskab ikke alene til Nutidens men ogsaa Fortidens 

 Forhold med Hensyn til Havstrømme, Vindretning, Hydrotermfigur, 

 rent edafiske Forhold, osv. Hvad de rent edafiske Forhold, Jordbundens 

 Art, angaar, da spiller denne neppe nogen særlig stor Rolle for Ptf.-Q, forud- 

 sat at der ikke er for faa forskelligartede Standpladser; hvor den paa- 

 gældende 0 derimod kun frembyder ganske faa eller endog kun en enkelt, 

 for de fleste Pteridofyter maaske endog i særlig Grad uheldig Standplads, 

 f. Eks. lave Koraløer, der kan de edafiske Forhold betinge en lav Ptf.-Q; 

 af Tab. 3 ses da ogsaa, at Koraløerne, No. 1 — 5, har en lav Ptf.-Q. 



Nedbørsforholdene har stor Indflydelse paa Ptf.-Q, hvilket jo ogsaa 

 fremgaar af Tab. 2 ; men det kan ikke paa dette Sted lade sig gøre at behandle 

 de enkelte Øer ud fra dette Synspunkt; her maa jeg nøjes med kun at tage 



