— 242 — 



det værdifulde Udgangspunkt, hvorfra der kunde arbejdes videre. 

 Imidlertid var dog Savnet af nøjagtige Artsbeskrivelser, der kunde 

 virke afgørende i Tvivlsspørgsmaal, meget føleligt. Jeg satte mig 

 derfor snart i Forbindelse med H. Dahlstedt; sendte ham nyt 

 dansk Materiale og formaaede ham til at udarbejde Beskrivelserne 

 saavel af hans tidligere som af hans senere opstillede danske 

 Arter. Det er disse, som forelægges her, i Haab om derved at 

 vække Interesse inden for dansk Floristik for den interessante, 

 polymorfe Slægt, hvis Arter jo for de flestes Vedkommende, som 

 Professor C. H. Ostenfeld har vist, er apogame. 



Alle de i denne Afhandling beskrevne Arter hører til den 

 store Hovedgruppe Archieracia (den modsvarende Gruppe er Pilo- 

 celloidea). De fire første, H. Gelerti, H. marginelliceps, H. pachyo- 

 don og H. grandifoliatum, hører til Undergruppen Silvaticiformia 

 (H. silvaticum L. i Raunkiærs Exkursionsflora), medens de tre 

 næste, H. Fioniae, H. pseudo-gelerti, H. pseudanfractum, hører 

 til Vulgatiformia, der igen er delt i to Undergrupper: Caesia og 

 Vulgata genuina (H. caesium Fr. og H. vulgatum Fr. i Raun- 

 kiærs Exkursionsflora). H. Fioniae og H. pseudo-gelerti er Gaesia- 

 og H. pseudanfractum Vulgata genuina- Arter. Den ottende Art, 

 H.farumense, hører til Rigida-Gruppen, eller nærmere til en Form- 

 kreds, der danner et Overgangsled fra Vulgatiformia til Rigida 

 (Tridentatum- Kredsen). Den af J. Lange udskilte Art, H. dani- 

 cum, hører til en fjernere staaende subalpin Gruppe, Alpestria, 

 der kun har to Repræsentanter i Danmark. 



Tidligere er af danske Archieracier opstillet H. pediaeum 

 Stenstr., hvis Beskrivelse findes i Bot. Tidsskr. 20. Bd. 1896: 

 K. O. E. Stenström, Bornholmska Hieracier. Den er hidtil kun 

 fundet paa Bornholm, men paa en Del flere Steder, end Stenström 

 angiver. Indenfor Piloselloidea-Gruppen har Stenström i samme 

 Afhandling opstillet en Række nye danske Arter, men da Arterne 

 inden for denne Gruppe ikke er apogame og derfor bastarderer 

 rigeligt med hinanden og bestandig danner nye Former, fore- 

 kommer deres systematiske Værdi mig at være meget ringe. 



I 1921 kan Antallet af kendte danske Arter sættes til ca. 80; 

 blandt de her beskrevne otte er imidlertid flere af vore alminde- 

 ligste. 



De, som maatte ønske nærmere Redegørelse for Gruppernes 

 Karakterer, kan henvises til H. Dahlstedts Nøgle i C. A. M. Lind- 

 man: Svensk Fanerogamflora, eller til H. Dahlstedt: Bidrag til 



