— 456 — 



lighed til at undersøge paa Voksestederne, var den stedse krummet. Senere 

 gennemgik jeg det tørrede Materiale i Botanisk Museums danske Herbarium 

 og saa snart, at de her repræsenterede Voksesteder fra Sjælland af A. Lili- 

 ago alle maatte henføres til A. ramosus v. simplex. Professor J. Lange 

 har for øvrigt været inde paa denne Tydning, men har mærkeligt nok ikke 

 undersøgt Sagen nærmere. Han bemærker nemlig i Haandbogen i en 

 Anmærkning under A. Liliago, at kun Eksemplaret fra Jægerspris (samlet 

 af Becher 1883) kan henføres til A. Liliago; de øvrige mener han tilhører 

 A. ramosus v. Pseudoliliago (Bechers Eksemplar var imidlertid ogsaa denne 

 Form). 



Lægger man blomstrende Individer af de to Arter ved Siden af hin- 

 anden, er Forskellen i Blomsternes Størrelse iøjnefaldende, idet Bloster- 

 bladene hos A. Liliago er omtrent dobbelt saa lange (c. 20 mm) som hos 

 A. ramosus (c. 10 — -12 mm). Af andre Forskelligheder kan fremhæves 

 Kapslens Form, idet den hos A. Liliago er ægformet, spids, men hos A. 

 ramosus kugleformet, braadspids, foruden at være en Del mindre. En 

 tredie Karakter fandt jeg kunde bruges i de Tilfælde, hvor hverken Blom- 

 ster eller Kapsler var for Haanden, nemlig Formen af det lille Højblad, 

 der sidder ved Grunden af hver Blomsterstilk. Hos A. Liliago er det i 

 sin nederste Halvdel bredvinget udvidet, hos A. ramosus L. linieformet, 

 med rette Sider. 



Hvornaar Fejlen med den rette Griffel er kommet ind i Literaturen, 

 har jeg ikke forsøgt at udrede, men den findes saavel i de ældste som i 

 de yngste Haandbøger lige til vore Dage. Linnes Diagnose (Spec, plan- 

 tarum) er yderst kortfattet og siger intet om Griflernes Form. At Fejlen 

 ikke forlængst er bleven rettet, kan maaske ligge i, at Arterne er ret sjældne 

 og derigennem har undgaaet Undersøgelse i Naturen; paa tørrede Individer 

 vil Griflens Krumning altid være vanskelig at erkende. Muligvis er det 

 blot Udtrykkene »ret« og »krum«, der er blevet mistydede, idet disse to 

 Karakterer oprindelig har skullet pege paa Griflens nedre Del. Hos A. 

 Liliago er Griflen nemlig straks krummet fra sin Basis, hos A. ramosus 

 først mere ret for derpaa at blive krummet. Afbildningen i Flora Danica af 

 A. ramosus viser for øvrigt meget rigtigt, at Arten har krum Griffel. At 

 A. ramosus v. simplex i Danmark saa ofte er bleven forvekslet med A. 

 Liliago, har Griflen sikkert haft sin Del i. 



De to Arters Udbredelsesomraade er Mellem-, Syd- og Vest-Europa, 

 og falder omtrent sammen, men det kan dog erkendes, at A. Liliago gaar 

 længere mod Syd, og A. ramosus en Smule længere mod Øst, hvilket 

 navnlig gælder for dens Udbredelse i Tyskland. Arternes Udbredelse er 

 iøvrigt følgende: A. Liliago: Syd-Sverrig, Danmark, Frankrig, Spanske 

 Halvø, Italien, Balkanhalvøen, Syd- og Midt-Rusland, Lilleasien og Nord- 

 Afrika. A. ramosus: Syd-Sverrig, Danmark, Frankrig, Spanske Halvø, 

 Nordlige Italien, Nordlige Balkanhalvø, Syd- og Midt-Rusland, Krim og 

 Kaukasus. I Tyskland ligger A. Liliago' s Østgrænse for Hovedomraadets 

 Vedkommende ved Oder. I Slesvig og Holsten forekommer den hist og 

 her i den vestlige og sydvestlige Del. A. ramosus har i Tyskland en Nord- 

 grænse, idet den gaar ind i Holsten, men ikke i Slesvig. I Holsten er den 

 hyppigst i de vestlige Krat. 



