33 



steder, ligesom den jo i ældre tid har udgjort en hovedbe- 

 standdel af de danske skove. Hvidgranen {Picea alba), er 

 i den senere tid plantet mange steder, f. eks. i Boserup-skov 

 og Nyrup-hegn; sjældnere erÆdelgr anen (Abies pectinata), 

 der f. eks, forekommer i skovene ved Bagsværd-sø, samt i 

 udmærket størrelse i Dyrehaven ned mod Klampenborg. 

 Lærketræet (Larix Europæa) er ikke sjældent; i en skov 

 ved Bagsværd-sø findes det i udmærket store ekspl. ; Wey- 

 mouthsfyr (Pinus Strobus) er sjældnere, men også dette 

 smukke træ kan under heldige forhold opnå en betydelig stør- 

 relse. Juniperus communis findes på åbne steder i de nord- 

 lige skove. Hist og her optræder Hcdera Helix, mest kry- 

 bende paa skovbunden, stundom dog klamrende sig til træ- 

 stammerne, og da blomstrende. Paa fugtige beskyggede steder 

 er Ribes nigrum ikke sjælden. Foruden de forhen nævnte 

 Rubus-SLiter findes hist og her R. suberectus, R. Radula og 

 R. plicatus; R. discolor findes kun i de nordligste skove, og 

 R. thyrsoideus i enkelte skove mellem Jonstrup og Lyngby. 

 I moserne i de nordligere skove er Vaccinium uliginosum 

 almindelig, medens V. Hyrtillus findes ovenfor moserne, lige- 

 som også V. Vitts Idæa (der dog også ofte træffes midt ude 

 i moser). V. Oxy coccus er aim. i moser både i og udenfor 

 skovene. 



Dette var nu trævegetationen i skovene. Angående ur- 

 terne ville vi først betragte de på den egentlige skovbund 

 (under træerne) voksende arter. Skovbunden er rigest i ege- 

 skovene; her vrimler det om foråret før træernes løvspring 

 af Anemoner, af hvilke alle 3 danske arter forekomme, 

 hyppigst A. nemorosa, der i Jonstrup-vang og Charlottenlund 

 optræder i sådan mængde, at det i nogen frastand kan se ud 

 som om der var faldet et tyndt snelag. På det første sted 

 er også .4. Hepatica særdeles almindelig; A. ranunculoides 

 fremtræder mere sporadisk. Den lille fine Surklø ver (Oxa- 

 lis Acetosella) er almindelig overalt og varierer ikke sjælden 

 med rødlige og rødstribede kroner; til forårsvegetationen 

 hører end videre Corydalis fabacea, den noget sjældnere, men 



UoUniak tidsikrift. Anden række. I. 3 



