172 



sædvanlige tale om oldensvin, men derimod om gavntømmer, 

 hvilket i de tider ellers ikke berøres. At det var en fyrre- 

 skov mældes derimod udtrykkelig i en »vidimeret kopi under 

 fogden Rasmus Hansøns hånd af et tingsvidne , udstedt af 

 Lessøe birketing den 3die decbr. 1652, at menige Lessøe 

 mænd have lovet at give penge i stedet for salt, som af gam- 

 mel tid har været givet til landgæld«, og denne afgifts stør- 

 relse fastsættes for gårde og bolsteder 1 ). Det bevidnes nu i 

 dokumentet, at »det hæderlige kapitels foged Rasmus Hansøn 

 tilspurgte de menige mænd, om de vilde have saltkedlen til 

 gang tilkommende år og give øvrigheden deres rettighed deraf, 

 eller om de vilde have den afskaffet, efterdi skoven kan det 

 ikke tåle, og give den gode øvrighed penge for saltet«. Så 

 fremlagdes menige mands skriftlige svar, at de vilde for sig 

 og efterkommere svare en pengeafgift, og dermed skulde salt- 

 kedlen afskaffes, så at der ingen mere skulde bruges, hver- 

 ken på marken eller i gårde. Fogden lovede nu efter fuld- 

 magt på kapitlets vegne, at der ikke skulde svares højere 

 afgift, og »at vi skulle nyde og have hvis Veller og Knarter 

 der falder udi Furskoven, have for at føre det ud i tvende 

 Gange om Aaret, først ved Pintsedags Tider og saa ved Michaelis 

 Tider; da skal Boelsmænd, og de som giver den fornævnte 

 Landgilde have to Dage fri at samle udi, førend Inderster sig 

 noget dermed befatter, og dersom nogen sig lader befinde udi 

 Furskoven, naar Skoven er forbuden, noget at udføre, enten 

 Rødder, Nailer, Bor 2 ) eller Træ, den skal strax pantes og 



1 ) Bing fortæller i sin beskrivelse s. 26 overensstemmende hermed , at de 

 ældste beboere have berettet ham, at den årlige afgift, som svaredes af 

 saltkedlerne, blev forvandlet til landgæld, da saltkogeriet formedelst sko- 

 venes ruin aldeles standsede. 



J ) Bor er bord, brædder. Af de ovenfor nævnte affaldsprodukter eller vind- 

 fælder af fyrreskoven, som det skulde være tilladt at borttage, er knar- 

 ter knuder, vel 1er (vel de) er værktøj, altså hvad der er tjænligt til 

 gavntræ. Om hvad nailer kan være har jeg intet sted kunnet fa no- 

 gen oplysning, thi at det skulde være fyrrens nåle, der kunde tænkes 

 brugte til brændsel, er vel mindre rimeligt (nailer er i Jylland Brænde- 

 nælder, anvendt på de stikkende fyrrenåle?). Intet af disse ord kendes 

 nu på Lese. 



