175 



skal jeg endnu anføre, hvad der er mig bekendt derom fra 

 andre steder i landet. På det kgl. bibliotek, findes i den 

 Kaliske håndskriftsamling en beskrivelse af Anholt fra 1742 

 af sognepræsten F. V. Daun, hvori det hedder: »På landets 

 østre side har omtrent for 100 år siden været en skøn skov, 

 bestående af en temmelig mængde Palmetræer [Salix caprea] 

 foruden Hessel og endel Fyr, hvoraf end ses grene og stærke 

 rødder, men som fyret ved samme blev holdt ved lige, er 

 den ej alene bleven ganske medtaget, men endog i fejde-tider 

 i mangel af tilførsel eller vedbørlig tilsyn , rødderne tilsidst 

 opgravne , som har forårsaget ovenmeldte bedrøvelige sand- 

 flugt og flyvesand«. I en anden beskrivelse, som findes 

 sammesteds læses: »Efter de gamles fortællelse har der i 

 fordums tid været en stor fyrreskov med overflødig græs be- 

 groet, hvilken fyrforvalteren lod afhugge og deraf betjænte sig 

 til fyret«. 1801 fortæller L. Bynch i tidsskriftet Iris og Hebe 

 4 b. Om Anholts naturlige Beskaffenhed s. 8-9: Øens skov 

 har bestået af Fyr, Gran og Enebærtræer. Omendskønt vel 

 tiden har bortført de fleste spor af denne, så ere dog hele 

 strækninger af stubbene tilbage. Den del af stubbene oven- 

 for jorden var forrådnet, men neden samme stode rødderne 

 saa friske, som om skoven samme dag var faldet«. Disse 

 fede fyrrerødder bringe nu i forbindelse med nogle »stenovne« 

 den livlige forfatter på den formodning, at det har været tjære- 

 brænding, som har ødelagt fyrreskoven; men dette er hans egen 

 gisning. Ligesom på Lesø findes eller fandtes fyrrerødderne 

 i sandstrækningerne. Fyrreskoven på Anholt er sikkert nok 

 tidligere udryddet end på Lesø, da der i beskrivelsen fra 

 1742 ikke omtales levende rester af den. 



I Aagaards Beskrivelse over Torning Lehn 1815 hedder det 

 s. 299 under beskrivelsen af Spandet sogn: »For 50 år eller noget 

 længere siden var i sognet sønden og østen for Fjersted en god 

 skov af Eg, Bøg, Fyr og flere slags træer, men nu ere levningerne 

 af samme forvandlede til krat«. Fyrrelævningerne beskrives 

 ikke nærmere ; dog er det næppe ganske tilfældigt at forfatteren 

 just nævner Fyr, da han om Brandrup sogn siger, at der for 



