184 



nitidulis, subtus purpureo - maculatis , ab apice obtusissimo 

 planiusculo ad infra medium obsolete repando-crenulatis, præ- 

 ter basin petioli ciliatum glaberrimis, margin e angustissime 

 cartilagineis, sub quovis denticulo poro minutissimo haud cal- 

 careo-incrustato notatis, siccatis membranaceis, nervis (secun- 

 dariis quoque) conspicuis; scapo florigero erectiusculo , sæpe 

 fere a basi diviso, breviore minusque graeili quam præceden- 

 tis; sepalis late ovatis, sub et post anthesin reflexis; petalis 

 calyce subduplo longioribus, obovatis, albis, infra medium 

 macula crocea notatis; antheris croceis, stylis divaricatis; 

 seminibus ovali-ellipticis, præcedentis subduplo majoribus sed 

 magis obsolete granulato-punctatis. — Fl. Jul. - Patr. ign. 



Denne Art, som i en lang Aarrække har været dyrket i 

 vor botaniske Have under Navn af S. cuneifolia, har ved fort- 

 sat Iagttagelse vist sig saa forskj eilig fra den typiske S. cunei- 

 folia, at den sikkert fortjener at udsondres som en selvstæn- 

 dig Art; ved enkelte Kj endetegn nærmer den sig til S.umbrosa, 

 og den danner saaledes ligesom et Bindeled mellem disse to 

 Arter, som dog næppe nogen vil være tilbøjelig til at sammen- 

 drage til én Art. Fra S. cuneifolia afviger den ved de næ- 

 sten kredsrunde, noget hule Blade med pludselig (ikke jævn) 

 Overgang i Bladstilken, ved talrigere, men svagere Takker. 

 End mere fjerner den sig fra S. multicaulis ved de glindsende 

 mørkgrønne, mangetakkede Blade, som i visnet Tilstand snarere 

 ere hindeagtige end læderagtige og fremvise et tydeligere 

 Aarenæt, fremdeles ved én gul Plet (ikke flere røde) ved Grun- 

 den af Kronbladene og ved de meget større, men svagere 

 punkterede Frø. Dens mest fremtrædende Ejendommeligheder 

 ere dog dels de korte og sammentrængte Stængler og Grene, 

 hvis Ledstykker næsten samtlige ere forkortede, saa at det 

 sidste Aars Bladrosetter slutte sig tæt til de tidligere Aarganges 

 Blade og de forlængede Grene med skælformede Blade mangle, 

 dels Rosetterne, der om Sommeren danne en sirlig Tragtform, 

 om Vinteren derimod efterhaanden blive mere fladt udbredte. 



Skjønt jeg ikke har kunnet opdage, hvorfra denne Art, 

 som jeg intetsteds har fundet beskreven, nedstammer, anser 



