I 



OM JORDBUNDENS INDFLYDELSE PÅ AFÆNDRINGER 

 AF GAGEA STENOPETALA OG GAGEA LUTEA. 



AF 



H. P. G. KOCH. 



Falster er det sted i landet, hvor der er bedst lejlighed 

 til at iagttage slægten Gagea, da ikke blot alle de arter og 

 forskellige afændringer af disse, som ere iagttagede i andre 

 provinser, dér findes temmelig hyppigt, men også adskillige 

 former, som ikke ere fundne andetsteds. Det vil derfor kan- 

 ske kunne interessere den botaniske forenings medlemmer at 

 erfare, hvad jeg, som i en række af år har haft alle disse 

 former for øje, har iagttaget om dem. 



Det er ikke alle danske arter af denne slægt, som ere 

 lige foranderlige. Gagea minima og G. arvensis ere i deres 

 udseende så konstante, at der ikke er anledning til at op- 

 stille varieteter af dem, uagtet den sidste forekommer både 

 på dyrkede og hvilende marker samt på grøftevolde. Gagea 

 spathacea forekommer med 2 og 3 blade fra løget. I Nebølle 

 skov er den funden med fire, uden at det kan ses, at sådant 

 er bevirket ved jordbundsforholdene, som overalt ere de 

 samme, fugtige steder i skove med løs bund. 



Gagea stenopetala (G. polymorpha Schult.) er den art, som 

 har den største tilbøjelighed til at variere, og her synes jord- 

 bundsforholdene at være hovedårsagen til afændringen. Den 

 sædvanlige form med et blad fra løget forekommer hist og 

 her på hele Falster ved vejkanter og på grøftevolde. (I størst 

 mængde har jeg dog set den på Møen, hvor den vokser på 

 siden af vejgrøfterne langs hele vejen fra Stege til Koster). 

 Formen med to blade fra løget findes udelukkende mellem 



