195 



vinterkornet, hvor den vokser sammen med G. arvensis, men 

 langt sparsommere end denne. Kun én gang har jeg funden 

 den på en mark, hvor vinterkornstubben om efteråret var 

 pløjet, og forårsbearbejdningen så sildig begyndt, at blomsten 

 kunde få tid til at udvikle sig. Denne form findes undertiden 

 med kun én blomst i blomsterstanden. I året 1869 fandt jeg 

 på en andet års kløvermark den sædvanlige form blandet med 

 en anden, som vel også kun havde et blad fra løget, men et 

 andet på skaftet, snart midt på dette, snart nærmere blom- 

 sterstanden. 



Da jeg nu ganske tydelig erindrede, at jeg tidligere på 

 samme mark mellem vinterkorn havde fundet formen med to 

 blade fra løget, hvilken jeg nu forgæves søgte, faldt det mig 

 ind, om denne afændring ikke skulde fremkomme ved jordens 

 bearbejdning og siden, når jorden ved hvilen fik større fast- 

 hed, gennem den ovennævnte form med ét blad på skaftet 

 gå over til den sædvanlige enbladede. I 1870 var marken 

 under brakbehandling og blev om efteråret tilsået med Hvede. 

 I foråret 1871 søgte jeg efter 6r. stenopetala mellem Hveden 

 og fandt vel ikke forholdene ganske som jeg havde ventet, 

 idet jeg blandt 20 eksemplarer, som jeg undersøgte, fandt 3 

 af den sædvanlige form (de eneste eksemplarer af denne, jeg 

 nogensinde har fundet blandt vinterkornet), 10 med det ene 

 blad på skaftet og kun 7 med to blade fra løget, men selv 

 dette resultat synes dog tydelig at vise, at der ved dyrknin- 

 gen var foregået en forandring i den antydede retning. 



Det samme stadfæstes også ved følgende iagttagelse over 

 Cr. lutea. I året 1870 fandt jeg under nogle høje træer i min 

 have på en plet af nogle kvadratalens størrelse to former af 

 denne plante analoge med de tvende ovennævnte af G. steno- 

 petala, kun med den forskel, at på den form, som havde et 

 blad midt på skaftet, var fra bladhjørnet udskudt en mindre 

 blomsterstand, så at hver plante bar tvende sådanne. Af 

 bægge former blev ifjor indsendt eksemplarer til botanisk for- 

 ening. Pladsen, hvor disse former fandtes, var stærkt gen- 

 nemrodet af Muldvarpe, men udenom denne plads, hvor Muld- 



13* 



