248 



det i desto højere Grad, jo nøjagtigere Forskellighederne ere 

 beskrevne og de formentlige Grunde dertil ere paaviste. 



N. V. i Svanninge Bakker. Dette meget couperede Terrain afvexler med 

 Rullestenssandbanker beklædte med Bøge-, Gran- og Naale-Skov (Gjerup 

 Skov) og dybe Dale, hvis Bund enten dækkes af Skov og Krat eller fyl- 

 des af Smaasøer og Moser. Allerede et flygtigt Skjøn lader formode, at 

 denne Egn maa gjemme en Del Planter, der ellers ere karakteristiske for 

 Østjyllands bakkede Heder, fordi Landskabskarakteren i det hele minder 

 mere om Jylland end om Fyen — en Formodning, som ogsaa bliver foreløbig 

 bekræftet, idet man næsten overalt træffer paa to af Halvøens mest 

 karakteristiske Planter: Lyngen og Blaabærret. Nogle smaa botaniske 

 Udflugter, som jeg navnlig i Fjor Sommer har havt Lejlighed til at 

 foretage i Gjerup Skov, har overbevist mig om at Egnen omkring Hol- 

 stenshus i høj Grad fortjener en nøjere botanisk Undersøgelse og til 

 Orientering tillader jeg mig efter Hukommelsen at beskrive de interes- 

 santeste Localiteter: 



Naar man følger Kjørevejen fra Holstenshus til Corinthkroen gjen- 

 nem Gjerup Skov, har man paa et langt Stykke Holstenshus Dyrehave- 

 hegn paa højre Haand; naar man kommer forbi „Rikkeisbjerg'', som lig- 

 ger lidt fra Vejen paa venstre Haand og er let kjendelig paa en muret, 

 sneglehusformet Stensætning paa Toppen, følger Vejen Dyrehavehegnet 

 endnu et Stykke, men derpaa svinger den ud fra dette imod Nord. Man 

 har da paa hejre Haand en ret anselig Bakke med faste Bænke paa Top- 

 pen og naar man er kommen et lille Stykke forbi denne, skimter man i 

 et Bøsseskuds Afstand fraVejenlil Venstre en lille Sø, som kaldes „Sorte- 

 søen". Denne Sø, som ikke er afsat paa Mansas Kort over Fyen, maa 

 ikke forvexles med den lidt længere mod Vest liggende „Øresø", fra 

 hvilken den har en meget forskjellig Karakter. Sortesøen er næsten 

 kredsrund, meget lille og vil med Tiden blive en ægte Skovmose, da den 

 er omgiven af en Bræmme af Hængedynd, overklædt med Sphagnum. 

 Paa de 3 Sider er den omgivet af Skov, der ved sin Skygge giver Søen 

 en mørk Tone — deraf sandsynlig Navnet —, paa den fjerde Side, mod 

 Nord, falder en temmelig brat, tildels lyngklædt, Bakke af imod Søen. 

 Det er navnlig omkring denne Sø, at man finder en Vegetation, som 

 minder meget baade om nordsjællandske og østjydske Moser. Paa den 

 lille Strækning fra Vejen til Søen træffer man i Mængde Viola epip- 

 sila, som forøvjigt er almindelig i det midterste Fyen. Naar man kom- 

 mer ned til Søen, overraskes man paa den Bred, der vender mod Vejen, 

 — mod Øst — af et kraftigt men lille Lyngparti, hvorimellem Lyco- 

 p odium annotinum hist og her fremviser sine friske, grønne Grene. 

 Er man kommen over Lyngrevlen ud paa Hængedyndet, vil man -i Dynd- 

 huller finde Rhyncospora alba og imellem Sphagnum paa Hængedyndet 

 hist og her den sjællandske Scheuchzeria palustris sammen med Malaxis 

 paludosa. Alle disse Planter voxe hver for sig i ringe Mængde tillige- 

 med almindelige Moseplanter paa den Søbred, som vender mod Vejen. 



