i02 



Hrabár Sándor 



szik egész élete a víz közvetlen közelében játszódik le, míg az 

 Aeschnák igazi erdőlakók és csak szaporodás alkalmával keresik 

 fel a vizeket ; ezek között az Aeschna mixta, af finis és cyanea 

 gyakoriak, sőt közönségesek erdővidékeinken. Az előbbi két faj 

 erdei tisztásokon csoportosan röpköd s különösen alkonyattájt fej- 

 tenek ki nagy élénkséget, a cyanea ellenben mindig sötét erdei 

 utacskákon egymagában s igen alacsonyan röpköd s fogdossa az 

 ott található apró Dipterákat. 



E három Aeschna közül a már többször említett cyanea ha- 

 tol fel a legmagasabbra : megtaláltam a Vikorlát ős bükköseiben 

 körülbelül 800 — 1000 m. magasan, a Polonina Runa havas olda- 

 lán szintén 800 — 1200 m. magasságban. 



Sokkal ritkább nálunk az Aeschna rufescens : csakis Ungvár 

 mellett fogtam több példányban. Egy törött s hibás példány alap- 

 ján, melyet Ugocsából (Ilonok) kaptam, az Aeschna juncea előfor- 

 dulását is constatálhatom ezen a területen. Ungvár mellett közön- 

 séges a Brachythron pratensis is — egyebütt nem találtam. 



A Gomphus vulgatissimtts-X a következő helyeken leltem 

 Ungban : Ungvár, Túrja Remete, Vinna, Pálócz ; Ugocsában: Alsó- 

 Karaszló, míg a Lindenia forcipata-X csak Ungváron találtam. Sok 

 példányban gyűjtöttem a Covdulia aenea-X (Ungvár, Neviczke, N. 

 Szőllős) mely nyár közepén nagy számban röpköd az erdei vágá- 

 sokon, az Epitheca flavomaculata-X csak Ugocsában (N. Szőllős) 

 találtam, az Epitheca metallica ellenben sokkal gyakoribb (Szob- 

 ráncz, Ungvár, Uzsok ; N. Szőllős, Ilonok, N. Kom ját). 



Igazi kánikulai szitakötők a Diplax-ok, melyek javarészt 

 augusztusban láthatók tömegesen. Legfürgébb közöttük a Diplax 

 scotica ; ez az érdekes fekete kis Diplax igazán szédületes gyor- 

 sasággal czikázik a zsombékos felett : az ember szeme belefárad, 

 ha követni akarja : gyűjtöttem mind Ungban, mind Ugocsában s 

 gyakorinak mondható. A Diplax sanguinea, vulgata, striolata, me- 

 ridionalis és flaveola mind igen közönséges fajok s bárhol föllel- 

 hetők vidékünkön ; ritka azonban a Diplax pedemontaua, melyet 

 Ugocsában, Ilonokújfalu környékén találtam s 1903. aug. elején 

 ott óriási tömegben röpködött, de csak kisebb és korlátolt terüle- 

 ten, úgy, hogy pl. Ilonoktól kb. 15 kilométerre eső N. Szőllős j 

 környékén ugyanakkor egyetlen egyet sem láttam. 



Jól benne a nyár közepében, mikor a nap perzselő heve már I 

 kiszántotta az apróbb pocsolyákat, jelentkeznek a Libellák, még í 

 pedig leggya. rabban a Libella cancellata és albistyla, néha törne- j 



