A Liptóujvári csercbo gárrajzásról 



159 



A mi az erdei cserebogár kártételét illeti, az teljesen olyan, 

 mint a közönségesé. Hogy ugyanazon fanemeket szereti mint a 

 közönséges, az az erdészek előtt nem újság. 1 ) Magától értetődik^ 

 hogy úgy van a cserebogár is a fákkal mint az ember: egyik étel 

 jobban ízlik mint a másik. De úgy az erdei, mint a közönséges 

 cserebogár kóstol az egyik fa leveleiből, ép úgy mint a másikéból, 

 Határozottan kijelenthetem azonban azt is, hogy a mely fán az 

 egyik előfordul, előfordul a másik is.*) Az itteni lombfák közül 

 legjobban szereti mindkettő az Acer pseudoplatanus és Acer pla- 

 tanoides, Quercus pedunculata (az erdőőri szakiskola csemetekert- 

 jében), Sorbus aria, Prunus padus, Prunus mahaleb, Aesculus 

 hippocastanum, Prunus domestica, Betula alba, Betula verrucosa 

 és Populus nigrá-t. 



Szereti a fűzeket, a közönséges mogyorót, almafát, körtefát, 

 Alnus incana, Alnus glutinosa, Tilia parvifolia, Populus tremula, 

 Populus alba, Fagus sylvatica ; Carpinus betulust. Kevésbbé szereti 

 a Tilia grandifolia, Ribes rubrum és grossularia és Sorbus aucu- 

 pariát. 



Nem szereti és nem is bántja a Robinia pseudoacacia, Fraxi- 

 nus excelsior és Syringa vulgaris-t. Tűlevelű fák között igen szereti 

 a vörösfenyőt. 



Ezen felsorolt fákon többnyire egyenlő arányban találtam 

 mind az erdei, mind a közönséges cserebogarat, kivévén a vörös- 

 fenyőt, a hol a közönséges cserebogár mintegy 85%-kal, az erdei 

 pedig csak 15%-al volt képvise've. Azt, hogy a fekete lábú és 

 nyakú cserebogár talán jobban szeretné az egyik vagy másik fa 

 levelét mint a vörös nyakú, azt nem tapasztaltam. Előfordult ugyan 

 az égerfánál, hogy a fekete nyakú mintegy 70%-át képezte a rajta 

 épen falatozó cserebogaraknak, hanem úgy ezen esetet mint azt, 

 hogy a vörösfenyőn több közönséges cserebogarat találtam, mint 

 erdeit, merő véletlenségnek tartom. Azon nézetet sem tartom elfo- 

 gadhatónak, hogy az erdei cserebogár a szerint változnék át fekete 

 nyakú és lábú és vörös nyakú és lábúvá, a milyen táplálékban 

 volt pondró korában része, vagy pedig a vörösnyakú cserebogár 

 abban az esetben, ha bizonyos fa leveleivel táplálkoznék, fekete - 

 nyakú utódokat nemzene. Szerintem a feketenyakú erdei ép úgy 

 nem változata a vörösnyakúnak, mint megfordítva. Epen úgy rá le- 

 hetett volna fogni, hogy a feketenyakú cserebogár változatát képe- 

 zi a vörösnyakú. 



!) Téglás Károly : Erdővédelemtan 124 1. 

 * Lásd a csatolt kimutatást. 



