70 



A Aigner Lajos. 



Ez idő szerint a legtöbb lepkegyüjtő megelégszik azzal, hogy 

 gyűjteménye magába foglalja az egyes fajok s azok elnevezett 

 fajváltozatainak 1 — 2 példányát; vajon azok egyébként változ- 

 nak-e és miként változnak, az iránt legtöbbjében hiányzik az 

 érzék. Örvendetes azonban, hogy folyton gyarapszik azok száma, 

 kik a lepkeeltérések iránt érdeklődnek. Magam is közéjük tar- 

 tozom. 



Evek hosszú során, mióta egyáltalában foglalkozom a lep- 

 kékkel, az volt vezérlő elvem, hogy minden: szín. rajzolat vagy 

 nagyság tekintetében eltérő példányt gyűjteményembe helyezzem, 

 így történt, hogy az évek folyamán az eltéréseknek nem egy 

 érdekes sorozatát állítottam össze, mely az igényelt helyre s a 

 ráfordított fáradságra nagyon is érdemes \? olt. 



Ha immár, az anyagnak hosszú évi gyűjtése után hozzá- 

 fogok ahhoz, hogy emez eltérések kis részét névvel jelöljem, 

 ebben nem az a kórságos divat vezérel, hogy nevemet mint 

 „autor" megörökítsem, hanem tisztán az az óhajtás, hogy meg- 

 rögzítsek oly alakokat, melyek az elkülönítésre valóban érdemesek, 

 mindenesetre sokkal nagyobb mértékben, mint számos varietása 

 az újabb „specialistáknak", kik valamely fajnak 1 — 2 tuczat el- 

 térését egy lélekzet alatt elnevezik. 



No, de nem akarok recriminálni, sőt inkább a vétkezőkkel 

 vétkezni, s ennélfogva áttérek a birtokomban levő fajváltoza- 

 tokra. Ezek a következők : 



Aporia Crataegi L. ab. Koyi m. ?. Ezt az igen érdekes 

 fekete fajeltérést már korábban leírtam és rajzban is bemutattam 

 (Rovartani Lapok VI. 1899. 17.), de azon alkalommal el nem 

 neveztem, mivel rendkívüli jelenségnek tekintettem. Utólag azon- 

 ban értesültem arról, hogy Karlsruheban Daub M. gyűjtemé- 

 nyében is foglaltatik hasonló példány és Bohatsch Ottó közlése 

 szerint Machek cs. tanácsos Bécs környékén és újabban Pater- 

 nionban (Karintiában) is fogott egy-egy ily példányt. Ennélfogva 

 ezt az alakot, mely már nem tekinthető szerfölött nagy ritka- 

 ságnak, elnevezem, még pedig első hazai lepkészünk Koy Tóbiás 

 emlékére. 



Orsova 1898. Habetin J. gyűjtése. 



Melitaea Cinxia L. ab. Horváthi m. ?. Egész felülete kor- 

 mos fekete, a világos fakóbarna alapszín imitt-amott felbukkan 

 ugyan, de majdnem csak a felső szárny szegélye előtt levő fol- 

 tok sorában jut érvényre, a szegélyen álló pontok valamivel sö- 

 tétebb barna színűek Az alsó szárnyon alig tűnik fel a szem- 

 foltok sora. Alsó lapja szabályos. 



