88 



Különfélék. 



kivül körülbelül 4700 hangya van tudományos feldolgozás alatt. 

 A gyűjteményben Európa után Ausztrália hangyafaunája van a 

 legteljesebben képviselve. Összesen 5200 hangyafaj ismeretes. 



Madár mint lepkevadász. Azon számos lepkész, köztük 

 Aigner barátom által is vallott nézet, hogy a madarak a lepké- 

 ket röptükben nem igen bántják, némileg megczáfoíást nyer az 

 általam 1905. évi június elején észlelt következő jelenség által; 

 Az említett év tavaszán és nyarán Péezel és Isaszegh környékén 

 rendkívül sok volt az Agrotis obscura és Agrotis Tritici. Ahová 

 az ember lépett vagy nyúlt, lépten-nyomon találkozott velük ; 

 minden helyről, mely nekik a napfény ellen csak némi menedé- 

 ket is nyújthatott, egy-két példány fel volt riasztható A háztól, 

 a melyben nyaraltam, nem messze állott egy léczkerítés, melyen 

 madárkák nyugtalanul csicserészve tanyáztak és minduntalan fel- 

 repültek, mindannyiszor neki mentek a ház falának, onnét pedig 

 visszarepültek a kerítésre, vagy a közelben álló fák és bokrokra. 

 A madarak ezen szokatlan élénksége feltűnt nekem s utána járva, 

 azt tapasztaltam, hogy a háznak árnyékban lévő oldalán, különö- 

 sen pedig az eresz alatt, a fent nevezett éjjeli pillékből igen sok 

 húzódott meg, a melyek különböző behatások, különösen pedig a 

 nap és árnyék-viszonyok változásai folytán megzavarva, megle- 

 hetős gyakran felröppentek s amint helyüket elhagyták és magu- 

 kat repülés által elárulták, nyomban utánuk termettek a közel- 

 ben mindössze 9—10 méter távolságban reájuk leselkedő madarak 

 s őket röptükben elkapkodva, diadalmasan előbbeni helyükre vit- 

 ték, ahol azután víg lakmározást folytattak. Ezen játék tartott 

 majdnem az egész délelőttön át, addig t. i míg a ház ezen 

 oldala nap alá nem került és a lepkék ismét más, alkalmasabb 

 rejtekhelyre nem távoztak. Későbbi utánjárásom által sikerűit 

 megállapítanom, hogy az ügyes lepkész a nálunk nem ritka 

 Müscicapa grisola L. volt. ülbrich Ede. 



Lycaena Icarus és a pók. 1904. június 3-án találtam az 

 Astragalus contortiplicatns on a Lycaena Icarus t egy pók karmai 

 között, mely a lepkét oly erősen tartotta, hogy szabadulni nem 

 tudott. A lepke a szárnyát egyenesen tartotta, de mintha meglett 

 volna bénulva, tehetetlenül tűrte a pók szívását, mely a szárny- 

 nak és tornak egy részét sarlóival fogta. Érdekes látvány volt a 

 pók első támadása a lepke ellen. Először á potroh elejét sebesí- 

 tette meg, azután gyorsan helyet változtatván a tort és a szár- 

 nyat csípte meg. A lepke kezdetben alig vergődött, úgy látszik, 

 a váratlan és heves támadás csaknem megbénította. Később emel- 

 kedni igyekezett, de apók a tort és szárnyat eleresztette és újból 

 a potrohba harapot bele. Ez használt, mert a lepke azután leg- 

 feljebb csápjait mozgatta. A lepke a póktól való megszabadulása 

 után nem röpült és szárnyait alig mozgathatta. Míg a támadást, s 

 az óriási ügyességet, melylyel a pók a gyors röptű pillangót el- 

 fogta bámultam, a pók elmenekült s így sajnálatomra faját nem 

 állapíthattam meg. 



D. E. 



